Справа № 450/2604/14-ц Провадження № 2/450/268/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2015 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мельничук І. І.

при секретарі Рибак Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Пустомити цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нікчемним заповіту та усунення перешкод у користуванні житлом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: державний нотаріус Пустомитівської ДНК Підгірняк Н.С., реєстраційна служба Пустомитівського РУЮ про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог і внесення змін до предмета позову у якій просить визнати нікчемним заповіт посвідчений державним нотаріусом Пустомитівської ДНК Підгірняк Н.С. 29.05.2013 та зареєстрований в реєстрі за № 1-341; зобов'язати ОСОБА_2 припинити чинити дії та зобовязати усунути перешкоди, які перешкоджають ОСОБА_1 здійснювати свої права щодо користування житловим приміщенням в АДРЕСА_1

ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 у якому просить визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, а саме: на 1 / 2 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, який залишився після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, як за спадкоємцем за заповітом; стягнути із позивача на користь відповідача сплачені судові витрати у розмірі 775, 94 грн.

Свої позовні вимоги позивач за первісним позовом ОСОБА_1 мотивує тим, що є зареєстрованою та раніше проживала разом із своєю матірю - ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1. Матір померла, проте за життя склала заповіт, відповідно до умов якого, все своє майно заповіла свої дочці, якає рідною сестрою ОСОБА_1 ОСОБА_2 Станом на теперішній час ОСОБА_2 не надає можливості ОСОБА_1 проживати у вказаному вище будинку, оскільки ОСОБА_2 вважає, що на основі заповіту, після смерті матері, вказаний будинок належить їй ОСОБА_2 Проте ОСОБА_1 стверджує, що заповіт ОСОБА_4 є нікчемним, оскільки заповітом охоплено майно, на яке заповідач не мала права. На підставі наведеного просить позов задоволити.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 свої позовні вимоги мотивує тим, що її мама ОСОБА_5 була власником 1 / 2 житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_1. За життя остання склала заповіт відповідно до умов якого, все своє майно заповіла ОСОБА_2. ОСОБА_5 померла, проте за час свого життя не зареєструвала у належному порядку право власності на належне їй майно, внаслідок чого на даний час позивач за зустрічним позовом не має можливості оформити своє право власності на спадкове майно, що і стало причиною звернення до суду із зустрічним позовом.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 у судове засідання зявилась, свої позовні вимоги підтримала повністю, проти зустрічного позову заперечила та додатково пояснила, що з 1980 року разом із своєю матірю, ОСОБА_6, постійно проживали у будинку за адресою: АДРЕСА_1. Згадане житлове приміщення є її постійним місцем проживання станом на сьогодні. У 2013 році вона з чоловіком тимчасово переїхали у найману квартиру, щоб не задавати незручностей матері, проте переїзд не вплинув на хороші сімейні відносини з матірю, оскільки ОСОБА_1 постійно відвідувала матір, здійснювала догляд за нею, допомагала їй вести домашнє господарство, а у будинку і надалі залишилися та знаходяться до сих пір фактично усі її речі: меблі (кухня), холодильник, посуд, штори тощо. ІНФОРМАЦІЯ_1 мати померла. Після смерті матері ОСОБА_1 вирішила повернутися для подальшого проживання у зазначений будинок. З метою проживання завезла у будинок речі побуту. Однак, 10.05.2014 року сестра ОСОБА_1 - ОСОБА_2 повідомила, що є власником житла на підставі заповіту матері ОСОБА_5, та неправомірно заборонила ОСОБА_1 проживати у будинку. Проте заповіт, згідно якого ОСОБА_5 заповіла все своє майно ОСОБА_2, не є підставою для виникнення у ОСОБА_2 права власності на будинок по АДРЕСА_1, оскільки цей будинок не перебував у власності заповідача. ОСОБА_5 та ОСОБА_1 лише користувалися спірним житловим приміщенням, яке збудував дідо позивача за первісним позовом. У будинку зареєстровано четверо осіб: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та її двоє дорослих дітей, проте ОСОБА_2 з дітьми фактично не проживає у спірному будинку уже 17 років, так як вони мають інше житло у с. Зимна вода, а ОСОБА_1 неправомірно чинять перешкоди у проживанні, внаслідок чого будинок та майно ОСОБА_1, яке знаходиться у будинку позбавленні догляду. Вважає, що має повне право на користування зазначеним житловим будинком, оскільки там зареєстрована, а тому просить усунути перешкоди у користуванні шляхом припинення відповідних дій та забезпечити можливість користування цим майном.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 у судове засідання зявилась, свої позовні вимоги підтримала, пояснення надала аналогічні викладеним у зустрічному позові, проти первісного позову заперечила у звязку із його необґрунтованістю та безпідставністю та, зокрема, зазначила, що є зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1, де проживала із матірю ОСОБА_4, до моменту смерті останньої, та вела спільне з нею господарство, здійснювала постійний догляд за матірю у звязку із тяжким станом здоровя ОСОБА_4, що було зумовленим інсультом, оплачувала комунальні послуги. ОСОБА_1 з 2013 року винаймає квартиру, а тому з цього ж часу не проживала постійно із ОСОБА_4 через конфліктні ситуації та сварки, створені ОСОБА_1 та її чоловіком. Сварки та небажання спільно проживати з ОСОБА_1 стали причиною того, що ОСОБА_4 було змінено вхідні замки до будинку та надано ключ ОСОБА_2 Запасний ключ знаходився у родички, яка є власницею 1 / 2 цього ж будинку і живе окремо у своїй частині даного будинку. Таким чином, вказані ОСОБА_1 у поясненнях обставини наймання квартири для проживання є неправдивими та суперечать дійсним обставинам справи. Неправдивим є також твердження, що ОСОБА_2 забрала у ОСОБА_1 ключі від будинку. Не надано жодних доказів невдалих спроб увійти у будинок та перешкод, які вчиняє щодо ОСОБА_1 ОСОБА_2 Посилання ОСОБА_1 на ведення спільного господарства з ОСОБА_4 необґрунтоване, так як не надано жодних доказів на підтвердження цього, таких як довідки із сільської ради чи квитанцій про оплату житлово-комунальних послуг, а тому хибним є твердження ОСОБА_1, про те, що вона є добросовісним користувачем будинку. Твердження щодо нікчемності заповіту також є безпідставним та необґрунтованим. Заповіт складений згідно вимог чинного законодавства у письмовій нотаріальній формі та підписано власноручно спадкодавцем. Хибним є твердження щодо охоплення заповітом майна, яке не належить спадкодавцю на праві власності, так як заповітом визначено, що все майно, що буде належати на день смерті спадкодавцю і на що вона за законом буде мати право перейде у власність ОСОБА_2 Таким чином, заповітом охоплено загальне поняття всього належного спадкодавцю майно, а не конкретно житловий будинок. ОСОБА_1 не доведено жодного твердження, викладеного у позовній заяві та доданих поясненнях, що підтверджує необґрунтованість та безпідставність її позовних вимог.

Представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_7 у судове засідання зявилась, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримала, пояснення надала аналогічні викладеним у зустрічному позові та викладені ОСОБА_2, проти первісного позову заперечила.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що первісний позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. ст.. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно свідоцтва про право на спадщину по заповіту від 17.12.1979 року /а.с.52/, зареєстрований у реєстрі за №2698, за життя ОСОБА_4 фактично набула право власності на половину житлового будинку зі східної сторони, який складається із двох кімнат житловою площею 29 кв.м., дві кухні та дві веранди, а також стайні та гаражу,що знаходиться в с. Скнилів, Пустомитівського району, Львівської області.

Згідно заповіту від 29.05.2013 року зареєстрованого в реєстрі за №1-341, посвідченого державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори Підгірняком Н.С., ОСОБА_4 на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, і на що вона за законом буде мати право, заповіла своїй доньці ОСОБА_2.

Судом встановлено, що посилання у позовній заяві ОСОБА_1 на те, що зазначений заповіт є нікчемним, оскільки складений особою на майно, на яке вона не мала права є безпідставним, оскільки згідно заповіту спадкодавець заповіла усе своє майно спадкоємцю, без конкретизації цього майна, на що мала повне право встановлене законом.

З огляду на вищенаведене, зазначена позовна вимога задоволенню не підлягає в зв'язку з її безпідставністю.

Судом встановлено, що згідно довідки виданої 10.09.2014 року виконавчим комітетом Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області №256 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

У своїх позовних вимогах ОСОБА_1 також просить суд зобовязати ОСОБА_2 припинити чинити дії та зобовязати усунути перешкоди здійснювати свої права щодо користування житловим приміщенням в АДРЕСА_1 Проте на підтвердження факту чинення перешкод у користуванні житловим приміщенням ОСОБА_1 не представлено суду жодного доказу. В матеріалах справи таких доказів також не міститься. За вказаних обставин суд прийшов до переконання про відмову в задоволенні такої позовної вимоги.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 22.05.2014 року ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до довідки виданої 08.12.2014 року виконавчим комітетом Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області №247/1 право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 не виготовлено, проте частина вказаного будинку згідно зазначеного вище свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.12.1979 року належала померлій ОСОБА_8, станом на 01.01.2014 року господарство ОСОБА_4 зареєстровано в по господарській книзі Скнилівської сільської ради на 2011-2015 рік №5 за №0268/1.

Згідно до ч.1 ст.67 ЗУ «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Всупереч ч.1,3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України ОСОБА_2 не представлено належних та допустимих доказів у розумінні ст.58,59 ЦПК України про те, що остання зверталась до державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

За вказаних обставин, беручи до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, те, що суд не вправі підміняти повноваження інших державних органів, суд прийшов до висновку, що у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 392, 1233, 1236, 1268-1270 ЦК України, ч.1 ст.67 ЗУ «Про нотаріат», -

в и р і ш и в :

В задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нікчемним заповіту та усунення перешкод у користуванні житлом відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: державний нотаріус Пустомитівської ДНК Підгірняк Н.С., реєстраційна служба Пустомитівського РУЮ про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

СуддяІ. І. Мельничук