Справа №461/5666/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Фролової Л.Д.,

при секретарі Думичі Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Львова цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_1, третя особа Сихівський відділ Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, про звільнення майна з-під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 26 червня 2012 року та додатковим рішенням від 02 лютого 2015 року по справі № 1304/4524/12 позовні вимоги ПАТ «Мегабанк» задоволені, з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором № 152/2006 у сумі 32884,90 доларів США (269144,15 грн.), шляхом звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до витягу з Державного реєстру та постанови державного виконавця Сихівського відділу ДВС, на майно ОСОБА_1 накладений арешт та оголошено заборону на його відчуження у виконавчому провадженню № ВП 4540895. Даний арешт накладений в тому числі і на майно, що передано в іпотеку ПАТ «Мегабанк». Даний факт унеможливлює звернення стягнення на предмет іпотеки. Просить суд звільнити нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 з-під арешту.

Представник позивача за довіреністю (а.с.28) ОСОБА_3 до суду не прибув. В письмовій заяві просив справу слухати без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Не заперечував проти винесення заочного рішення суду.

Відповідач у судове засідання не прибула, хоча повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Заперечень проти позову, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило. Тому, за згодою представника позивача, у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку.

Представник третьої особи Сихівського відділу ДВС Львівського міськуправління юстиції ОСОБА_4 у письмовій заяві просила провести судове засідання за її відсутності.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 червня 2012 року, 15 вересня 2006 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 152/2006, згідно якого позивач надав їй кредит в розмірі 43570, 00 доларів США на придбання квартири, а відповідач ОСОБА_1 зобов'язувалася сплачувати кожного наступного місяця плату по відсотках за користування кредитом та основну суму кредиту згідно вищезазначеного договору.

З метою забезпечення виконання зобовязання 15 вересня 2006 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Мегабанк» був укладений іпотечний договір, предметом іпотеки відповідно до якого стала квартира АДРЕСА_1 (а.с.7-9). Заборона відчуження квартири зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження обкатів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек 15 вересня 2006 року приватним нотаріусом ОСОБА_5 (реєстр. № 3739926) (а.с.10-11).

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 26 червня 2012 року та додатковим рішенням від 02 лютого 2015 по справі № 1304/4524/12 з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк» солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором № 152/2006 у сумі 32884,90 доларів США, шляхом звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 із застосуванням процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України "Про іпотеку" - шляхом продажу ПАТ "Мегабанк" предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві за ціною, визначеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна (а.с.14-16,17-18).

Постановою державного виконавця Сихівського відділу ДВС Львівського міського управління юстиції від 03 грудня 2014 року у ВП № 45450895 при виконанні виконавчого листа № 1304/4524/12 від 15 січня 2014 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк» суми боргу шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (квартиру АДРЕСА_1), накладено арешт та заборонено відчуження всього майна, що належить боржнику (а.с.6). 29 грудня 2014 року обтяження всього нерухомого майна ОСОБА_1 зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.5).

Згідно зі ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

За змістом пункту 1 частини першої статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Арешт на майно боржника може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (стаття 57 Закону України «Про виконавче провадження»).

Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (частина восьма статті 54 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини сьомої статті 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації.

Згідно з розясненнями, які містяться у постанові Пленуму Верховного суду України № 14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», дії державного виконавця, пов'язані з реалізацією арештованого майна, є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків інших осіб (не сторін виконавчого провадження), а відьак, до таких правовідносин мають застосовуватися загальні положення про захист цивільних прав шляхом пред'явлення цими особами відповідного позову.

Як вбачається з позовної заяви, позов про звільнення майна з під арешту заявлений не до державного виконавця, а до боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_1, а відтак він не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_1 не є належним відповідачем у справі.

У звязку з відмовою у задоволенні позову, відповідно до ст. 88 ЦПК України, питання розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 209, 212- 215, 223, 224 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_1 про звільнення майна з-під арешту відмовити у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Л.Д. Фролова