РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/5632/15-ц

пр. № 2/759/3402/15

02 липня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Лук'яненко Л.М.,

при секретарі - Коваленко І.А.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за позовом ОСОБА_2 до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій та зобов'язання видати Свідоцтво про право на спадщину -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з позовною заявою до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори про оскарження постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та визнання права власності. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14.04.2015 року позовна заява ОСОБА_2 до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори про оскарження постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та визнання права власності була залишена без руху для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

На виконання ухвали суду від 14.04.2015р. позивач подав до Святошинського районного суду міста Києва уточнену позовну заяву, в які просив скасувати постанову Дванадцятої київської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальних дій та зобов'язати Дванадцяту Київську державну нотаріальну контору видати Свідоцтво про право на спадщину, мотивуючи тим, що позивач, ОСОБА_2, є правнуком ОСОБА_4, яка відповідно до Державного акту про право власності на землю Серія НОМЕР_1 від 23 листопада 2000р., виданого громадянці України ОСОБА_4 у тому, що на підставі рішення виконкому Ксаверівської сільської ради Городищенського району Черкаської області від 13 листопада 1998 року № 31, їй передається у приватну власність земельна ділянка площею 3,12 гектарів в межах згідно з планом, розташованої на території Ксаверівської сільської ради Городищенського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 64, була власницею земельної ділянки площею 3,12 га, розташованої на території Ксаверівської сільської ради Городищенського району Черкаської області, нормативно-грошова оцінка земельної ділянки на момент подання цієї позовної заяви становить 79809,50грн.(сімдесят дев'ять тисяч вісімсот дев'ять гривень 50 коп.).

ОСОБА_4 22 січня 2001 року склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Ксаверівської сільської ради народних депутатів Городищенського району Черкаської області 22.01.2001 року за реєстром №3, в якому зробила заповітне розпорядження, згідно з яким все належне їй на момент її смерті рухоме та нерухоме майно, вона заповіла ОСОБА_5, який є батьком позивача.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 11 березня 2002 року.

ОСОБА_5 постійно проживав з ОСОБА_4, що підтверджується відповідною довідкою, і фактично вступив у володіння спадковим майном, а отже, у відповідності до статті 549 ЦК УРСР прийняв спадщину, але не встиг належним чином оформити свої спадкові права, оскільки не мав фізичної змоги це зробити за станом здоров'я, помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 від 17.03.2003р.

Після смерті батька Позивач не звертався до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, але продовжував користування земельною ділянкою, тобто фактично прийняв спадщину відповідно до п.1 частини 1 статті 549 Цивільного кодексу УРСР.

Позивач звернувся за місцем відкриття спадщини до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори (м.Київ, вул.Гната Юри, 9) із заявою про видачу йому Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 на земельну ділянку, яка розташована на території Ксаверівської сільської ради Городищенського району Черкаської області, що належала ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, залишивши заповіт на ім'я ОСОБА_5. Проте Постановою від 04.12.2014 року державний нотаріус Щербина Я.О. відмовив Позивачеві у видачі Свідоцтва про право спадщину, мотивувавши таку відмову тим, що ОСОБА_5 згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року та п.4 Перехідних Положень пропустив передбачений законодавством шестимісячний строк, встановлений для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач не погодився з мотивами відмови, вказаними у Постанові, що оскаржується, та звернувся за захистом своїх прав до суду.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно цих вимог закону судом встановлено

ОСОБА_2, є правнуком ОСОБА_4, яка відповідно до Державного акту про право власності на землю Серія НОМЕР_1 від 23 листопада 2000р., виданого громадянці України ОСОБА_4 у тому, що на підставі рішення виконкому Ксаверівської сільської ради Городищенського району Черкаської області від 13 листопада 1998 року № 31, їй передається у приватну власність земельна ділянка площею 3,12 гектарів в межах згідно з планом, розташованої на території Ксаверівської сільської ради Городищенського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 64, була власницею земельної ділянки площею 3,12 га, розташованої на території Ксаверівської сільської ради Городищенського району Черкаської області (а.с. 11)

ОСОБА_4 22 січня 2001 року склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Ксаверівської сільської ради народних депутатів Городищенського району Черкаської області 22.01.2001 року за реєстром №3, в якому зробила заповітне розпорядження, згідно з яким все належне їй на момент її смерті рухоме та нерухоме майно, вона заповіла ОСОБА_5, який є батьком позивача. (а.с. 7, 9)

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 11 березня 2002 року. (а.с. 8)

ОСОБА_5 постійно проживав з ОСОБА_4, що підтверджується відповідною довідкою, і фактично вступив у володіння спадковим майном, а отже, у відповідності до статті 549 ЦК УРСР прийняв спадщину, але не встиг належним чином оформити свої спадкові права, оскільки не мав фізичної змоги це зробити за станом здоров'я, помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 від 17.03.2003р. (а.с. 10, 8)

Після смерті батька Позивач не звертався до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, але продовжував користування земельною ділянкою, тобто фактично прийняв спадщину відповідно до п.1 частини 1 статті 549 Цивільного кодексу УРСР.

Позивач звернувся за місцем відкриття спадщини до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори (м.Київ, вул.Гната Юри, 9) із заявою про видачу йому Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 на земельну ділянку, яка розташована на території Ксаверівської сільської ради Городищенського району Черкаської області, що належала ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, залишивши заповіт на ім'я ОСОБА_5. Проте Постановою від 04.12.2014 року державний нотаріус Щербина Я.О. відмовив Позивачеві у видачі Свідоцтва про право спадщину, мотивувавши таку відмову тим, що ОСОБА_5 згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року та п.4 Перехідних Положень пропустив передбачений законодавством шестимісячний строк, встановлений для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 6)

Цивільний кодекс України набув чинності 1 січня 2004 року. Відповідно до п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України, останній застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відповідно до п. 5. Перехідних положень ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. А правила статті 1277 Цивільного кодексу України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року. Таким чином, правовідносини щодо спадкового майна мають регулюватися нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР).

Відповідно до статті 525 ЦК України в редакції 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Позивач є сином ОСОБА_5, що підтверджується Свідоцтвом про народження Позивача - ОСОБА_2. Відповідно до статті 529 ЦК України в редакції 1963 року він належить до першої черги спадкоємців за законом. Інших спадкоємців, які б могли заявити свої права на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_5, немає .

Оскільки до вказаних вище правіводнисин слід застосовувати норми Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, то і дії, що свідчать про прийняття спадщини Позивачем мали вчинятися у відповідності до статті 549 ЦК України в редакції 1963 року, а саме: визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до статті 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. На момент смерті ОСОБА_5 постійно проживав з Позивачем за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 склала заповіт, яким усе своє рухоме та нерухоме майно заповіла ОСОБА_5. На момент смерті ОСОБА_4 ОСОБА_5 проживав разом з нею, вів з нею спільне господарство, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Ксаверівської сільської ради Городищенського району Черкаської області 30.10.2014р №146.

Відповідності до статті 549 ЦК України редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

ОСОБА_5 не звертався до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини, проте він фактично вступив у володіння спадковим майном, адже спільно проживав і вів спільне господарство з заповідачем, як зазначено у вказаній вище довідці. ОСОБА_5 не робив протягом шести місяців з дня відкриття спадщини заяв про відмову від спадщини. Тобто, висновок державного нотаріуса Щербини Я.О. Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори про те, що ОСОБА_5 згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року та п.4 Перехідних Положень пропустив передбачений законодавством шестимісячний строк, встановлений для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, суперечить обставинам справи. ОСОБА_5 фактично прийняв спадщину, але не встиг її оформити.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Тобто спадщина відкрилася також в період дії Цивільного кодексу України в редакції 1963 року. Позивач у відповідності до статті 549 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року фактично прийняв спадщину, тобто вступив у володіння спадковим майном. Оскільки інших підстав для відмови у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_2 в Постанові Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори не міститься, державний нотаріус Щербина Я.О. Державної Київської нотаріальної контори неправомірно виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі Позивачу Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 на земельну ділянку, яка розташована на території Ксаверівської сільської ради Городищенського району Черкаської області, що належала ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, залишивши заповіт на ім'я ОСОБА_5.

Керуючись статтями 525, 529, 549 ЦК України в редакції 1963 року, п.4 Перехідних Положень Цивільного кодексу України в редакції 2004 року, статтями 3, 10, 11, 60, 88, 112, 197, 209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори, про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій та зобов'язання видати свідоцтво про право на спадщину - задовольнити у повному обсязі.

Постанову Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори №8196/02-31 від 04.12.2014 р. про відмову у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі Свідоцтва про право на спадщину скасувати.

Зобов'язати Дванадцяту Київську державну нотаріальну контору видати ОСОБА_2 Свідоцтво про право на спадщину за законом щодо земельної ділянки площею 3,12 гектарів в межах згідно з планом, розташованої на території Ксаверівської сільської ради Городищенського району для .ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 64.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів після проголошення чи отримання його копії.

Суддя