АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/4324/15
Справа: № 639/596/15-ц
Категорія: «спадкове право» Головуючий 1 інстанції: Труханович В.В.
Доповідач: Малінська С.М.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого судді Малінської С.М.,

Суддів Бровченка І.О.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря Лотох І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Юридична компанія «Право груп», яка діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права на спадщину та визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з названим позовом, в обґрунтування якого зазначала , що вона є власником 28/100 частин домоволодіння №4 по вул. Володарського у м. Харкові. Співвласниками вказаного будинку також є ОСОБА_3, Харківська Єпархія УПЦКП, ОСОБА_4, ОСОБА_5 Її сусідками були ОСОБА_6 (яка посмерла 08 червня 2010 року) та ОСОБА_7 (померла 14 травня 2014 року). ОСОБА_5 був чоловіком ОСОБА_6 та батьком ОСОБА_7 Він помер 10 липня 1976 року.

Після відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5, його дружина ОСОБА_6 та дочка ОСОБА_7 спадщину не прийняли, хоча і залишалися мешкати у його будинку.

З середини 2000 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 почали зловживати спиртними напоями, у звязку з чим з кінця 2000 року позивач почала їм допомагати, готувала їм їжу, прибиралась, займалась пранням, систематично відвозила до лікарні для виведення їх з запою. У звязку з цим, позивач вважає, що стала мешкати однією сімєю зі вказаними особами та вважає себе спадкоємцем за законом четвертої черги після померлих ОСОБА_7, у звязку з чим через шість місяців після їх смерті вона звернулась до приватного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом четвертої черги на 7/100 частин домоволодіння №4 по вул. Володарського у м. Харкові.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №456/02-31 від 01.12.2014 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено, у звязку з чим вона просила суд визнати ОСОБА_6, ОСОБА_7 спадкоємицями за законом після померлого ОСОБА_5 на 7/100 частин домоволодіння №4 по вул. Володарського у м. Харкові по 7/200 частин кожній; визнати ОСОБА_7 спадкоємцем за законом після померлої ОСОБА_6 на 7/200 частин домоволодіння; визнати ОСОБА_2 спадкоємцем за законом четвертої черги після померлої ОСОБА_7 на 7/100 частин домоволодіння по вул. Володарського у м. Харкові; визнати за ОСОБА_2 право власності на 7/100 частин домоволодіння по вул. Володарського у м. Харкові.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 квітня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ПП «Юридична компанія «Право груп», яка діє від імені ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтями 1216, 1217 ЦК України, передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Частиною 1 ст. 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. (ст. 1264 ЦК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачем всупереч вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України не доведено факту проживання саме однією сімєю з ОСОБА_6 та ОСОБА_7, після смерті яких відкрилася спадщина.

За змістом ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Тобто поняття сім'ї дається через формулювання її ознак, головною з яких є наявність між її членами взаємних прав та обов'язків, що зумовлені їхнім спільним проживанням.

Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Загальна декларація прав людини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 р., у частині третій статті 16 називає сім'ю природним та основним осередком суспільства. Таке ж положення міститься у статті 23 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 р. та у статті 10 Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права 1966 року.

Як розяснено у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року, №7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК(2947-14) про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Таким чином, системний аналіз вищезазначених норм матеріального права та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України свідчить про те, що центральною ознакою проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем є наявність взаємних прав та обов'язків, а також систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї.

В матеріалах цивільної справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6, ОСОБА_7 проживали однією сім'єю, тобто були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов'язки, зумовлені спільним проживанням, та які притаманні сімейним відносинам, а також несли спільні витрати, спрямовані на забезпечення життєдіяльності, саме сім'ї, у прямому розумінні цього слова.

Суд першої інстанції при вирішенні спору врахував і показання свідків, допитаних у судовому засіданні, які підтверджують, що ОСОБА_2 не проживала разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , вони не були повязані спільним побутом, що б давало підстави вважати їх однією сімєю. Допомога ОСОБА_2 вказаним особам по господарству не є доказом на підтвердження того, що вони були однією сімєю, а свідчить про дружні відносини між ними.

Таким чином, позивач не змогла надати докази спільного зі спадкодавцями проживання та ведення господарства не менше п'яти років до часу відкриття спадщини.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам і постановив законне й обґрунтоване рішення у справі, підстав для скасування якого судова колегія не вбачає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Юридична компанія «Право груп», яка діє в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді