Справа № 742/326/15-ц Провадження № 22-ц/795/956/2015 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції - Галич А. І. Доповідач - Шевченко В. М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2,ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:ОСОБА_5, її представника адвоката ОСОБА_6. представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до територіальної громади міста Прилуки в особі Прилуцької міської ради Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в:

У січні 2015 року ОСОБА_7 звернулась до суду з позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок (домоволодіння) в порядку спадкування за законом.

Свої позовні вимоги вона мотивувала тим, що 30 квітня 2012 року в м. Прилуки померла її мати ОСОБА_9, про що в книзі реєстрації смерті 03 травня 2012 року був зроблений актовий запис про смерть за № 330.

Після смерті матері залишилась спадщина житловий будинок з належними господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою м. Прилуки вул. Вавілова, буд. 65. Будинок залишився матері після смерті ОСОБА_10, який помер 02 вересня 1996 року та ОСОБА_11, який помер 22 березня 2010 року. ОСОБА_9 за час свого життя не зареєструвала в органах державної реєстрації права на нерухоме майно та правовстановлюючий документ на житло і земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та у такий спосіб не оформивши своє право власності в установленому порядку, яке належало їй на підставі права на спадщину за законом.

Протягом всього життя вона позивач постійно утримувала та допомагала матері ОСОБА_9, виконуючи свої обов»язки як дитина щодо своєї матері. Посилаючись на ті обставини що за життя мати ОСОБА_9 не зареєструвала в органах державної реєстрації права на нерухоме майно не оформивши свого права власності яке належало їй на підставі права на спадщину за законом, ОСОБА_7 як її спадкоємиця просила задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 17 лютого 2015 року позов ОСОБА_7 до територіальної громади м. Прилуки в особі Прилуцької міськради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом задоволено. Визнано право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою м. Прилуки вул. Вавілова, буд. 65 за ОСОБА_7, який підлягає державній реєстрації в Реєстраційній службі Прилуцького міськрайонного управління юстиції.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_5 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_7 в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що мотиви, які наведені в позовній заяві не відповідають дійсності, оскільки на земельній ділянці відсутні житловий будинок та господарські будівлі, внаслідок їх руйнування пожежею, яка відбулася 22 березня 2010 року та фактичного знищення, що підтверджується довідкою КП «Прилуцьке МБТІ» № 300 від 24 лютого 2015 року, довідкою Прилуцького міськрайонного Управління ДСНС України в Чернігівській області № 24-13/48 від 02 квітня 2015 року.

Апелянт зазначає, що позивачка надавала до суду довідку комітету самоорганізації населення від 22 грудня 2014 року, проте вказана довідка не відповідає дійсності та спростовується тим, що позивачка не здійснювала належного догляду за матірю та братом не вела з ними спільного господарства, зловживала спиртним та не проживала постійно на день їх смерті разом з ними, а також не провела їх поховання. Зазначає, що їй на підставі рішення Прилуцької міської ради від 25 грудня 2014 року реєстраційною службою було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд площею 0, 0713 га, кадастровий номер :5:001:0938 розташованої по вул. Вавілова, 65 в м. Прилуки та зареєстровано право власності на земельну ділянку.

Заслухавши суддю -доповідача,пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин., на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються ; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону дане судове рішення не відповідає.

Розглядаючи справу та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7 суд першої інстанції, виходив з того, що позивачка як дочка є єдиною спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_9, яка померла 30.04.2012 року та брата ОСОБА_11, прийняла спадщину, а тому має право на визнання за нею права власності на спірний житловий будинок що знаходиться в м Прилуки по вул. Вавілова, 65.

Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Таким чином у спадщину переходять майнові права та обов»язки спадкодавця і, передусім, право власності на речі, доходи і грошові заощадження.

Ві

дповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи і зокрема правовстановлюючих документів які надані Прилуцьким МБТІ, житловий будинок з належною частиною надвірних будівель в м. Прилуки по вул. Вавілова,65 по 1/2 частині належить ОСОБА_10 та ОСОБА_11М.( ас.18,109-111).

Ніяких належних доказів щодо належності ОСОБА_9 яка була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 по: АДРЕСА_1,, а з 21.09.2010 року по 11.05 2012 року по вул. Фрунзе,52 та померла 30 квітня 2012 року, на праві власності житлового будинку в м. Прилуки по вул. Вавілова,65 суду не надано.

Враховуючи наведене, що зазначений будинок №65 по вул. Вавілова в м. Прнлуки не охоплює сукупність цивільних прав та обов»язків спадкодавця ОСОБА_9 які належали їй на момент смерті, не входить до складу спадщини яка відкрилася внаслідок смерті останньої, і тому не тягне для ОСОБА_7, виникнення права на цей будинок , тому що даний будинок не може бути для неї об»єктом правонаступництва права власності.

ОСОБА_7 обґрунтовувала свої позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом, тією обставиною що вона постійно проживала зі своєю матір»ю спадкодавицею ОСОБА_9 на час відкриття спадщини, надавши при цьому як доказ Довідку голови вуличного комітету самоорганізації населення № 4 мікрорайону М»ятно - дослідної станції м. Прилуки (ас.20).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення хоч і послався на зазначену довідку голови вуличного комітету, проте суд не дослідив усіх передбачених нормою права доказових фактів наявність чи відсутність яких впливає на остаточний результат справи.

Так як вбачається з довідки Прилуцького МРВУДСНС у Чернігівській області 22 березня 2010 року сталася пожежа що виникла в житловому будинку в м. Прилуки вул. Вавілова,65, внаслідок пожежі вогнем знищено покрівлю та перекриття по всій площі, речі домашнього вжитку, пошкоджено стіни по всій площі.(ас.61).

Відповідно до довідки КП»Прилуцьке МБТІ» станом на 23.02.2015 року в м.Прилуки по вул. Вавілова,65 виявлено що житловий будинок, прибудова,сараї, гараж, погріб - знищені.(ас.60).

В засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_12 пояснила, що після загибелі ОСОБА_11 в пожежі будинку№65 по вул.Вавілова ні ОСОБА_9 ні ОСОБА_7 в будинку який згорів та не був придатний для проживання не проживали, а поховання ОСОБА_9 організовували сусіди; ОСОБА_7 проживала окремо в іншій місцевості, ніякої участі в похованні своєї матері не приймала.

Таким чином, внаслідок знищення зазначеного житлового будинку та допоміжних приміщень, з 22 березня 2010 року будинок з об»єктивних причин став неможливим для постійного в ньому проживання.

Як вбачається з довідки виконавчого комітету Прилуцької міської ради із заявами до Прилуцької міської ради про надання матеріальної допомоги на поховання ОСОБА_11 та 25.7.2012 року зверталася ОСОБА_5С(ас.55).

Відповідно до довідки Заїздської сільської ради, на прохання ОСОБА_5С було надано дозвіл на поховання на сільському кладовищі села Заїзд, Прилуцького району померлих ОСОБА_9. та ОСОБА_11М.(ас.97).

За даними відділу адресно - довідкової роботи УДМС України в Чернігівській області ОСОБА_7 була зареєстрована до 13.05.2014 року по паспорту громадянина України в м. Прилуки вул. Перемоги,53.

Враховуючи вищенаведене, що відсутні належні докази що позивач поселилася і проживала разом із спадкодавцем після пожежі в спірному житловому будинку, колегія суддів вважає без підставними твердження ОСОБА_7 про те що вона постійно проживала разом із ОСОБА_9М в будинку №65 по вул. Вавілова в м. Прилуки на час відкриття спадщини, тобто в день смерті останньої .

Розглядаючи справу, суд першої інстанції не звернув уваги, що ОСОБА_5 у відповідності з рішенням виконавчого комітету Прилуцької міської ради від25 грудня 2014 року№18 передано у власність земельну ділянку площею 713 кв.м., для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд в м. Прилуки по вул. Вавілова,65(ас.57), однак зазначена особа не залучалася до участі в справі.

При цьому є безпідставними доводи представника позивача про те що ОСОБА_5 не має права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки на час розгляду справи в апеляційному суді така продала земельну ділянку у відповідності із договором купівлі - продажу від 05.03.2015 року. Оскільки, на час ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення, ОСОБА_5 у відповідності із Свідоцтвом про право власності була власником присадибної земельної ділянки в м. Прилуки, вул.Вавілова,65 на якій розташований будинок право власності на який бажає набути ОСОБА_7, і тому рішення суду стосувалося прав та законних інтересів ОСОБА_5 внаслідок розгляду такої справи.

Розглядаючи справу суд першої інстанції всупереч роз»ясненням викладеним в п.24 Постанови Пленуму ВСУ№7 від 30.05.2008 року не перевірив наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявності у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, хоча обставини які входять до предмету доказування ч.1ст.179 ЦПК у даній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів що є у спадковій справі

Як видно з відповіді Приватного нотаріуса Прилуцького міського нотаріального округу ОСОБА_13 на запит апеляційного суду, після смерті ОСОБА_11, ОСОБА_9 спадкові справи не заводилися , свідоцтва про право на спадшину не видавалися(ас.123); і хоча чинним законодавством встановлений єдиний порядок прийняття спадщини та оформлення спадкових прав як для спадкоємців за законом та за заповітом (глава 86 ЦК України), а саме визначений нотаріальний порядок оформлення спадщини, що відповідає встановленій законодавством сутності функцій притаманній юрисдикції діяльності судів та нотаріусів, та чітко встановлені підстави набуття права власності, суд розглянув справу, хоча для позивача не втрачена можливість для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку.

Враховуючи зазначене, що суд першої інстанції неправильно встановив фактичні обставини справи, не з»ясував складу спадщини після смерті ОСОБА_9, прав ОСОБА_7 на прийняття спадшини після смерті останньої на яку нею заявлений позов, рішення суду як необгрунтоване та незаконне підлягає скасуванню.

Оскільки факти які мають важливе значення для справи підтверджено суперечливими доказами, і відсутні обставини які породжують права ОСОБА_7 на заявлені нею вимоги про визнання права власності, в її позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст.1216,1218,ч.3ст.1268 ЦК України, ст.ст. 303, 307,ч.1п.1,2ст. 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 лютого 2015 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до територіальної громади міста Прилуки в особі Прилуцької міської ради Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування - відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:Судді: