АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в
головуючого: Корчевного Г.В.,
суддів: Лапчевської О.Ф., Слободянюк С.В.,
при секретарі Івченко О.М.,
Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 10 квітня 2015 року в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа №6-427/11, виданого Печерським районним судом м. Києва 08 травня 2012 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» суми коштів у розмірі 60 842,12 грн., таким що не підлягає виконанню, -
Унікальний номер справи: 6-427/11
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7416/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Мельник А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10 квітня 2015 року заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа № 6-427/11-ц виданого Печерським районним судом м. Києва про солідарне стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» таким, що не підлягає виконанню,- залишено без задоволення.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 10 квітня 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу, про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала суду 1-ї інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Вважає, що відмовляючи в задоволенні заяви, судом не встановлено усі обставини, що мають значення для справи, зокрема не взято до уваги, що жодного посилання на той факт, що обов'язковою умовою визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є скасування рішення, на підставі якого він був виданий, ст. 369 ЦПК України не містить.
Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню частково, з огляду на таке.
Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).
Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів і висновків експертів.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що рішення постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обовязок» від 22.10.2010 року не скасовано, тому у суду відсутні передбачені ст. 369 ЦПК України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Відмовляючи в задоволенні вимог заяви, суд першої інстанції керувався також тим, що заявник не позбавлений права звернутися до компетентного суду зі заявою про скасування рішення третейського суду.
Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції частково необґрунтованим з огляду на таке.
Відповідно до ч. 4 ст. 369 ЦПК України, якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.
Як вбачається з матеріалів справи, вироком Чуднівського районного суду м.Житомира від 15.06.2011 року по справі № 106/2011, який набрав законної сили, відповідно до ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 30.08.2011 року, встановлено факт внесення недостовірних відомостей до договору поруки, укладеному між Кредитною спілкою «Центр фінансових послуг» та ОСОБА_1 та підписання договору поруки від імені ОСОБА_1 сторонньою особою.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу.
Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Колегія суддів зазначає, що з огляду на фактичні обставини справи, доводи апеляційної скарги відносно того, що судом першої інстанції не встановлено усі обставини, що мають значення для справи, та не зазначено в оскаржуваній ухвалі, чому судом не були прийняті вищевказані судові рішення як докази відсутності обов'язків ОСОБА_1 у якості боржника за виконавчим листом 6-427/11, знайшли підтвердження матеріалами справи, наявні підстави для часткового її задоволення, а саме скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.
Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаний або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як закріплено в ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, колегія суддів вважає передчасними висновки районного суду про наявність правових підстав для залишення заяви без задоволення.
За таких підстав, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 10 квітня 2015 року слід скасувати та направити справу до Печерського районного суду міста Києва для продовження розгляду.
Відповідно до ч. 3 ст. 312 ЦПК України розглянувши апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 10 квітня 2015 року скасувати.
Справу за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа №6-427/11, виданого Печерським районним судом м. Києва 08 травня 2012 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» суми коштів у розмірі 60 842,12 грн., таким що не підлягає виконанню, направити до Печерського районного суду м. Києва для продовження розгляду.
Ухвала набирає чинності негайно, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: