Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

за участі секретаря Локоткова І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою, вселення та визначення порядку користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом про вселення у квартиру АДРЕСА_1, зобов'язання відповідача не чинити їй перешкод в процесі вселення та в подальшому проживанні у квартирі, встановити порядок користування (черговість) спірною квартирою з наданням їй можливості одноособового проживання у вказаному помешканні протягом 3,2 років, стягнути з відповідача судовий збір та втрати за надання правової допомоги адвокату в сумі 5 000 грн.

Вимоги мотивує тим, що вона є власником ? частини двокімнатної квартири АДРЕСА_1, яка також на праві сумісної власності належить відповідачу. Проте у помешканні постійно проживають квартиранти і вона невзмозі туди потрапити з причини створення перешкод з боку відповідача. Вона протягом 13 років періодично зверталася до ОСОБА_2 з проханням надати їй можливість користуватися своєю власністю, але відповідач забороняє їй заходити у квартиру. Коли вона намагалася скористатися своїм правом власника частини помешкання відповідач змінив замки та погрожував їй фізичною розправою. З метою захисту свого життя вона декілька разів зверталася до правоохоронних органів, але допомоги не отримала.

Відповідач одноосібно володіє та користується квартирою протягом 13 років та розпоряджається житлом шляхом здачі його в оренду іншим особам, за що отримує кошти в сумі ціни договору оренди, тому був зобов'язаний щомісячно сплатити податки в держбюджет, але умисно ухилявся щодо цього.

Через те, що їй належить 11,5 кв.м. загальної площі квартири, а відповідачу - 35,5 кв.м. та останній одноособово користується квартирою 13 років, тому вона має право одноособово користуватися квартирою строком 3,4 роки.

Відповідачу надсилалася претензія для вирішення спору у позасудовому порядку на яку він відповіді не надав.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позов та викладені у ньому обставини. Позивач додатково пояснила, що у позовній заяві та у заявах до міліції помилки у написанні по батькові відповідача допустив її представник, відповідач є рідним братом її чоловіка, який загинув; вона має намір вселитися та проживати у вказаній квартирі від якої ключів ОСОБА_2 їй не надає, намагалася вона потрапити до спірного житла у 2005 р., 2007 р., 2008 р., 2009 р., 2014 р., однак їй двері не відкривають; по телефону говорили, що живе там квартирант; відповідач весь час її перестрічав, а також по телефону їй погрожував, щоб вона до квартири не з'являлася.

Відповідач в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у письмових запереченнях, пояснив, що протягом 13 років квартирою він не користувався, так як право власності у нього виникло після смерті його матері у 2005 р., перешкод у користуванні квартирою позивачу він не чинив, з приводу надання ключів ОСОБА_1 до нього не зверталася, з позивачем була домовленість проте, що остання забере собі земельну ділянку, яка належала її покійному чоловікові, та не буде мати жодних претензій на право володіння квартирою.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить на наступного висновку.

Як убачається із реєстраційного напису, зареєстрованого у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 18.08.2003 року за реєстровим № 239, позивач є власником ? частини квартири АДРЕСА_1, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.02.2003 року, виданого державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори у спадковій справі № 602/02, зареєстрованого у реєстрі за № 1н-498 (а.с. 8).

Згідно реєстраційного напису Київського міського БТІ від 11.07.2006 року за реєстровим № 239, вчиненого на свідоцтві про право на спадщину за законом від 22.06.2006 року, виданого державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори у спадковій справі № 1853/05, зареєстрованого у реєстрі за № 2н-1866, відповідачу на праві власності належить ? частини квартири АДРЕСА_1.

Позивач суду пояснила, що у квартирі АДРЕСА_1 весь час проживають заселені відповідачем квартиранти, доступу до спірного житла вона не має, відповідач перешкоджає їй користуватись вказаною квартирою, ключі не надає, до квартири не впускає.

Вказані пояснення позивача суд приймає до уваги, оскільки факт чинення відповідачем перешкод ОСОБА_1, як власнику у спільній частковій власності, у користуванні квартирою АДРЕСА_1 підтверджується також зверненням позивача 05.07.2013 року із відповідною заявою до Дніпровського РУ ГУ МВС України у м. Києві. У цій заяві ОСОБА_1 зазначає про те, що її не впускають до спірного житла та відповідач не надає їй ключі від зазначеної квартири (а.с. 13).

За результатами розгляду заяви позивача слідчим СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України у м. Києві Осовик А.В. була винесена постанова про закриття кримінального провадження від 09.08.013 року у зв'язку з відсутністю складу злочину. В постанові слідчого зазначено, що в ході проведення перевірки опитати ОСОБА_4 не надалося можливим, в бесіді по телефону з ОСОБА_2 було встановлено, що він у квартирі АДРЕСА_1 не проживає, з ОСОБА_1 не спілкувався близько 5 років та між ними була домовленість про те, що вона забере собі належну його покійному братові земельну ділянку та не буде мати ніяких претензій на право володіння квартирою (а.с. 14).

Відповідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до

суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Як пояснив суду сам відповідач, у спірному житлі проживає знайомий йому хлопець, ключів позивач від квартири АДРЕСА_1 не має, після пограбування квартири у тому році ним були встановлені додаткові вхідні двері, на даний час він не готовий надати ОСОБА_1 ключі від спірного помешкання.

Отже, позивач, яка є власником ? частини спірної квартири, не має доступу до належного їй на праві власності нерухомого майна, ключі від якого відповідач надати позивачу відмовляється, до квартири її не впускають.

Враховуючи зазначене, позов у частині зобов'язання відповідача не чинити позивачу перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 та вселення ОСОБА_1 у дану квартиру підлягає задоволенню.

Позивач також просить встановити порядок користування квартирою з наданням їй можливості одноособового проживання у спірному житлі протягом 3,2 років. Однак, дані вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Отже, чинним законодавством передбачено можливість визначення користування майном співвласників відповідно до їхніх часток власності у спільному майні. Тому одноособове проживання позивача у спірній квартирі порушуватиме право відповідача, як власника частки квартири.

Також позивач просить стягнути з відповідача витрати по оплаті правової допомоги у розмірі 5 000 грн.

За нормою ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Позивачем суду не надано документального підтвердження про понесення нею витрат на правову допомогу, що є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір на користь держави в сумі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст. 150 ЖК України, ст. ст. 316, 317, 319, 321, 325, 355, 356, 358, 364, 379, 382, 383, 386 ЦК України, п. п. 47, 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10, ст. ст. 10, 11, 58, 60, 64, 84, 88, 208, 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою, вселення та визначення порядку користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1.

В решті заявлених вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя