Справа № 541/643/15-ц
Провадження №2/541/428/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 липня 2015 року

м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді - Альошиної Н.М.,

при секретарі Калініченко Л.О.,

за участю адвоката ОСОБА_1,

представника позивачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, третя особа ОСОБА_5, Публічне Акціонерне Товариство Страхова компанія Країна,

В С Т А Н О В И В;

Позивачка ОСОБА_3 звернулась до Миргородського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_4, в якій просила стягнути з ОСОБА_4 8663,14грн. - матеріальної, та 150.000грн. моральної шкоди, судовий збір.

На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 18.10.2013року на автостанції в м. Ромни Сумської області придбала пасажирський квиток № 502231769, який надавав їй право на отримання послуг від ПП ОСОБА_4 з пасажирського перевезення рейсовим автобусом за рейсом № 105 Ромни - Голінка. У пасажирському квитку зазначена інформація щодо перевізника ОСОБА_4 та обовязкове страхування на суму 102000 грн. ПАТ СК «Країна».

В той же день, близько, 16 годин 10 хвилин вона згідно вказаного квитка перебувала в якості пасажира в автобусі ПАЗ-3205110 СПГ д.н.з. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4 під керуванням водія ОСОБА_6, який перебував з останнім у трудових відносинах. На одній з ділянок шляху водій ОСОБА_5 не впорався з керуванням автобусом, порушив вимоги пункту 12.1 Правил дорожнього руху, внаслідок чого автобус здійснив наїзд на дерево.

У зв'язку з даною дорожньо-транспортною пригодою вона отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді компресійного перелому тіла четвертого грудного хребця та перелому вертлюжної впадини.

Вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03.09.2014 року по кримінальній справі № 585/906/14-к номер провадження 1-кп/585/100/14 ОСОБА_5 визнаний винним в скоєнні злочину, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України.

З 18.10.2013 року до липня 2014 року вона перебувала у стані тимчасової непрацездатності і отримувала лікування, зокрема по 17.01.2014 року - стаціонарне в різних лікарнях, а з 18.01.2014 року до липня 2014 року - амбулаторне, що підтверджується довідками лікувальних установ про тимчасову втрату працездатності (лікування) потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді, виписками медичної карти, довідками про тимчасову непрацездатність студента та іншими довідками медичних установ.

04.07.2014 року Миргородською міжрайонною МСЕК вона визнана інвалідом 2-ї групи внаслідок ураження опорно-рухового апарату, та довідкою управління праці та соціального захисту населення Миргородської міської ради від 19.08.2014 року.

У звязку з її лікуванням витрати повязані з доставкою, розміщенням, діагностикою, протезуванням та реабілітацією у відповідних закладах охорони здоровя придбанням лікарських засобів документально підтверджується фіскальними та товарними чеками на суму 8.663,14грн.

Крім цього їй завдано моральної шкоди, що полягає у фізичному болю та стражданнях, які повязані з ушкодженням здоровя внаслідок ДТП, тривалістю реабілітації, її розмір оцінила в 150.000грн.

За висновками лікарів вона в подальшому потребує санаторно курортного лікування.

Ухвалою суду від 06.04.2015 року було залучено в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПАТ «Страхова компанія «Країна».(а.с.57).

Позивачка ОСОБА_3, її представник ОСОБА_2, адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, не заперечували проти винесення заочного рішення та надали квитанцію про розміщення оголошення в газеті «Урядовий курєр» 3ї особи ОСОБА_5 в сумі 630грн, які також просили стягнути на користь позивачки з відповідача.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, надавши суду письмові пояснення (а.с.71-74), в яких позовні вимоги не визнав, та вважає, що відповідальність за шкоду, завдану позивачці внаслідок нещасного випадку на транспорті повинна нести ПАТ «СК Країна» та повідомив, з приєднанням документу про те, що за фактом ДТП від 18.10.2013р. ПАТ СК «Країна» виплатило ОСОБА_3 страхове відшкодування в сумі 76500грн., з яких 34068грн., шкода повязана з тимчасовою втратою працездатності 167днів та 42432грн., шкода повязана із стійкою втратою працездатності (2гр. інвалідності).

Третя особа ОСОБА_5 був належним чином повідомлений про розгляд справи відповідно до ст. 74,76 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий курєр» (а.с.92,93).

Представник третьої особи ПАТ «Страхова компанія «Країна» повторно в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про день і час слухання справи, ніяких пояснень суду не надав.

Враховуючи згоду сторони позивачки, суд вважає за можливе закінчити розгляд справи у відсутність відповідача, 3х осіб на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.169 ч.4 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст.224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_3, які були підтримані її представником ОСОБА_2, адвокатом ОСОБА_1, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, кримінальне провадження № 1-кп/585/100/14 Роменського міськрайонного суду Сумської області відносно ОСОБА_5 за ч.1 ст. 286 КК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільноправові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно вироку Роменського міськрайонного суду від 03.09.2014р., що набрав законної сили, ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ст. 286 ч.1 КК України, та призначено покарання у виді штрафу 3400грн.,без позбавлення права керування транспортними засобами. Застосовано відносно нього ЗУ «Про амністію у 2014році».

Як встановлено вироком 18.10.2013р., біля 16год.10хв. ОСОБА_5, керуючи автобусом ПАЗ 3205110 СПГ д/н ВМ 2788АА що належить ПП ОСОБА_4, під час виконання рейсу Ромни- Голінка в напрямку с. Голінка Роменського району, поблизу, с. Чеберяки при підйомі на гору, перемикаючи коробку передач не зміг увімкнути першу передачу, в результаті чого автобус зупинився. Не маючи перешкод технічного характеру для зупинки керованого ним транспорту, невірно зреагував на дорожню обстановку, та в результаті невірних управлінських дій водія керований ним автобус почав самовільний рух заднім ходом з прискоренням з гори вниз. Автобус виїхав за межі проїзної частини на праве узбіччя де здійснив наїзд на дерево і зупинився. Від зіткнення з нерухомою перешкодою автобус отримав механічні пошкодження, а позивачка ОСОБА_3 зазнала тілесних ушкоджень середньої тяжкості. (а.с.39,40)

Згідно наданих медичних документів позивачка перебувала на лікуванні в різних медичних установах з 18.10.2013р. до липня 2014р. з діагнозом « Компресійний перелом тіла 4го грудного хребта. Перелом вертлюжної впадини.» (а.с.10,11,16-19,25-30, 33-34)

Відповідно до наданої довідки МСЕК позивачка ОСОБА_3 з 04.07.2014р., отримала 2групу інвалідності, повязану з ураженням опорно рухового апарату. (а.с.35)

Позивачка та її представник не заперечують отримання страхового відшкодування ПАТ СК «Країна» в загальній сумі 76.500грн.

На лікування та реабілітацію наслідків отриманої травми від ДТП, що мало місце 18.10.2013р., згідно наданих чеків, квитанцій розмір витрат, які понесені позивачкою і підтверджені належними доказами становить 8278,47грн. (а.с. 5-9,12-15,21,23)

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Розмір збитків, згідно ст. 1192 ЦК України, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна.

Статтею 1195 ч.1 ЦК України передбачено, що фізична чи юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичній особі зобовязана відшкодувати додаткові витрати викликані придбанням ліків, протезування.

Оскільки відповідач ОСОБА_4 є власником транспортного засобу - джерела підвищеної небезпеки, суд вважає, що він повинен нести відповідальність за шкоду завдану здоровю потерпілій від ДТП позивачці ОСОБА_3 в межах наданих документальних доказів.

Таким чином, до стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягає 8278,47грн.

Не підлягають до задоволення суми фіскальних чеків проїзду на транспорті в сумі 125,01грн. (а.с.22)

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди заданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї, чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. ч.3, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, завданої злочином позивачці транспортним засобом, що належить відповідачу ОСОБА_4, суд, з урахуванням доказів наданих позивачкою в ході судового розгляду справи, зважаючи на тривалість моральних страждань, які продовжуються і на даний час, молодого віку потерпілої, яка до подій ДТП не мала проблем з опорно руховим апаратом, характеру та обставини заподіяння шкоди її здоровю, тривалість її фізичних страждань в звязку з травмуванням і тривалим лікуванням, того що вона стала інвалідом 2ї групи із значними обмеженнями її звичного способу життя внаслідок втрати здоровя, значної перерви в навчальному процесі Полтавського національного технічного університету ім. Ю. Кондратюка.

Разом з цим, суд виходить також із засад розумності, виваженості та справедливості, а тому вважає, що сума відшкодування такої шкоди позивачці має становити за рахунок відповідача ОСОБА_4 48 розмірів мінімальної заробітної плати (1218грн.), офіційно встановленої на час розгляду справи судом Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік», що складає 58464грн.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного підлягає стягненню із ОСОБА_4 на користь Держави 667,42грн. - судових витрат.

Позивачкою надано квитанцію в сумі 630грн. витрат повязаних з викликом через газету «Урядовий курєр» ОСОБА_5 3 особи, яка здійснювала перевезення рейсовим автобусом 18.10.2013р., що потрапив В ДТП і належить відповідачеві ОСОБА_4, яка не підлягає до задоволення та стягнення з відповідача за безпідставністю.

Керуючись ст. 10,11,60, 74,76, 88, 213-215, 218, 224-228, 294 ЦПК України, ст. 23, 1187, 1192,1195 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково .

Стягнути із ОСОБА_4 жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3 ОСОБА_7 народження, уродженки і жительки м. Миргород, вул. К.Марусиченка, №13 - 8278,47грн. (вісім тисяч двісті сімдесят вісім гривень 47 коп.) - витрат на лікування внаслідок заподіяної шкоди здоровю від ДТП; 58464грн.(пятдесят вісім тисяч чотириста шістдесят чотири гривні) моральної шкоди.

Стягнути із ОСОБА_4 жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави 667,42грн. судових витрат, від сплати якого була звільнена позивачка при зверненні до суду.

В решті позовних вимог - відмовити.

Копію рішення направити відповідачеві, 3м особам.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана до Миргородського міськрайонного суду протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного судуПолтавської області через Миргородський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_8