Справа № 639/4602/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова

в складі : головуючого - судді Труханович В.В.

за участю секретаря - Антохіної О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа Ізюмська державна нотаріальна контора Харківської області про встановлення юридичного факту родинних відносин, суд

ВСТАНОВИВ :

Заявник ОСОБА_1 15.05.2015 року звернулася до суду із заявою, в якій просить ухвалити рішення про встановлення юридичного факту родинних відносин, відповідно до якого вона є дочкою ОСОБА_2, померлої 09.10.2014 року.

Свою заяву обґрунтовує тим, що народилася 29.03.1966 року в м. Богородицьк Тульської області (РФ), дівоче прізвище «Тююшева». У свідоцтві про народження її батьками зазначені ОСОБА_3 і ОСОБА_4. У квітні 1985 року вийшла заміж за ОСОБА_5 і змінила дівоче прізвище на «Пелих», після розірвання шлюбу залишила собі це прізвище. 27.12.1988 року заявник вдруге вийшла заміж за ОСОБА_6 і змінила прізвище «Челозерцева». Після розірвання цього шлюбу залишила собі прізвище «Челозерцева». Зараз перебуває у шлюбі з ОСОБА_7, але залишається «Челозерцевою». Мати заявника, ОСОБА_4 (уроджена «Абдулаєва») ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Душанбе, у Тульській області (РФ) одружилася з її батьком, ОСОБА_3, і змінила дівоче прізвище на «Тююшева». Потім батьки розлучилися, але мати залишила собі прізвище «Тююшева». Навесні 1969-1970 років мати вдруге вийшла заміж за ОСОБА_9 і змінила прізвище на «Мелешина», а після розірвання цього шлюбу повернула собі прізвище дівоче прізвище «Тююшева». 03.09.1971 року мати в м. Ізюм в третій раз вийшла заміж за ОСОБА_10 і змінила прізвище на «Очеретько», а після розірвання цього шлюбу і до кінця свого життя залишалася «Очеретько», в інші шлюби не вступала. 09.10.2014 року мати померла. З її смертю залишилася спадкове майно однокімнатна ізольована квартира № 31 по вул. Старопоштовій в м. Ізюм Харківської області, яка належала спадкодавцеві на праві особистої приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.12.1994 року. Заповіту мати не залишила, єдиним її спадкоємцем за законом першої черги є заявник, яка спадщину прийняла, оскільки у встановлений законом шестимісячний строк від дня відкриття спадщини звернулася до державного нотаріуса Ізюмської нотаріальної контори в Харківській області за місцем відкриття спадку із заявою про його прийняття. 14.05.2015 року заявник звернулася до тієї ж нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері і у той же день отримала письмову відмову державного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадкування з посиланням на відсутність доказів її родинних відносин зі спадкодавцем. Нотаріус запропонувала заявникові звернутися до суду для встановлення юридичного факту родинних відносин з померлою 09.10.2014 року ОСОБА_2 Встановлення юридичного факту родинних відносин зі спадкодавцем необхідно заявникові для оформлення спадкових прав.

У судовому засіданні представник заявника, діюча на підставі ордеру від 14.05.2015 року, Витягу з договору № 95 від 14.05.2015 року про надання правової допомоги та заяви ОСОБА_1 з проханням слухати справу у її відсутність, обставини, викладені у заяві, підтримала у повному обсязі.

Зацікавлена особа Ізюмська державна нотаріальна контора Харківської області, до судового засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи сповіщалася належним чином, звернулася до суду із заявою, в якій просить розглянути справу без їхньої участі, самостійних майнових вимог не має.

Вислухавши пояснення представника заявника, допитавши свідків, дослідивши усі матеріали справи та додатково надані докази заявлених вимог, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заяви і можливість її задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Оцінюючи докази, суд виходить з положень ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України. Передбачено, що кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 Цивільно-процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно вимог ст. 234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності незаперечних прав.

Згідно вимогам ч. 1 ст. 257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Так, у свідоцтві про народження 11-ШЗ за № 269755, складеному у Богородицькому міському бюро РАЦС на підставі актового запису № 145 від 04.05.1966 року, батьками ОСОБА_11, народженої 29.03.1966 року в м. Богородицьк Тульської області, зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 12).

ОСОБА_11 вийшла заміж за ОСОБА_5 і змінила дівоче прізвище на «Пелих», а після розірвання цього шлюбу залишила собі прізвище «Пелих». Це підтверджується свідоцтвом про розлучення 1-ЖА № 258181, виданим 09.11.1988 року у Бюро РАЦС при 89-й військовій комендатурі ГСВГ (НДР), актовий запис № 18 (а.с. 13).

У 1988 році заявник вдруге вийшла заміж за ОСОБА_6 і змінила прізвище «Пелих» на «Челозерцева», а після розірвання цього шлюбу залишила собі прізвище «Челозерцева». Це вбачається зі свідоцтва про розлучення 1-ВЛ № 184510, виданого 10.04.2002 року у Відділі РАЦС Московського районного управління юстиції в м. Харкові, актовий запис № 399 (а.с. 14).

27.05.2003 року ОСОБА_1 одружилася з ОСОБА_7, що підтверджено відповідним свідоцтвом, отриманим у відділі РАЦС Жовтневого районного управління юстиції м. Харкова на підставі актового запису № 138. Після одруження вона залишилася на прізвищі «Челозерцева» (а.с. 15).

ОСОБА_11 (уроджена «Абдулаєва») ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Душанбе, у Тульській області (РФ) одружилася з ОСОБА_3, і змінила дівоче прізвище на «Тююшева». Зі свідоцтвом про припинення одруження за № 013294, виданого 11.03.1969 року у міському відділі ЗАЦС м. Ізюм Харківської області, актовий запис № 40, вбачається, що після розірвання цього шлюбу ОСОБА_4 залишила собі прізвище чоловіка (а.с. 16).

Згодом ОСОБА_4 вдруге вийшла заміж за ОСОБА_9 і змінила своє прізвище на «Мелешина». Після розірвання цього шлюбу вона повернула собі прізвище «Тююшева», що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ВЛ за № 272121, виданим 03.02.1971 року у міському відділі ЗАЦС м. Ізюм Харківської області, актовий запис № 25 (а.с. 17).

У 1971 році ОСОБА_4 в м. Ізюм в третій раз вийшла заміж за ОСОБА_10 і змінила прізвище на «Очеретько», а після розірвання цього шлюбу і до кінця свого життя залишалася з цим прізвищем. Це вбачається зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ФР за № 296611, виданого 20.10.1976 року у Південно - Ямальській сільській раді с. Новий Порт Тюменської області (РФ) на підставі актового запису № 5 (а.с. 18).

09.10.2014 року ОСОБА_2 померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть, отриманим у відділі державної РАЦС по м. Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції у Харківській області на підставі актового запису № 712 від 14.10.2014 року (а.с. 19).

З її смертю залишилася спадкове майно однокімнатна ізольована квартира № 31, житловою площею 17,4 кв.м., загальною площею 29,0 кв.м., у будинку № 6 по вул. Старопоштовій в м. Ізюм Харківської області. Ця квартира на праві особистої приватної власності належала спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.12.1994 року, виданого Представництвом Фонду держмайна України м. Ізюм згідно розпорядження № 377 від 23.12.1994 року (запис у реєстрову книгу за № 333) (а.с. 20-21).

Як пояснила у судовому засіданні представник заявника, після смерті ОСОБА_2 заповіту не лишилося, єдиним її спадкоємцем першої черги за законом відповідно до положень ст. 1261 Цивільного кодексу України являється дочка померлої, оскільки інших спадкоємців немає. Рідний син спадкодавця, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, помер 19.08.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, отриманим у Раменському Управлінні ЗАЦС Головного управління ЗАЦС Московської області на підстав актового запису № 2154 від 21.08.2008 року (а.с. 22).

Спадщину після смерті матері заявник прийняла відповідно до вимог ст. ст. 1269, 1270 ЦК України, оскільки своєчасно у встановлений законом шестимісячний строк від дня відкриття спадщини звернулася до державного нотаріуса Ізюмської нотаріальної контори в Харківській області за місцем відкриття спадку із заявою про його прийняття.

З матеріалів справи вбачається, що 14.05.2015 року державний нотаріус Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_13 листом за № 1158/02-17 відмовила заявникові у видачі свідоцтва про право на спадкування з посиланням на відсутність доказів її родинних відносин зі спадкодавцем ОСОБА_2 і запропонувала для встановлення юридичного факту родинних відносин звертатися до суду (а.с. 23).

Пунктом 7 ППВСУ № 5 від 31.03.1995 року зі змінами № 15 від 25.05.1998 року «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у звязку із втратою годувальника.

На підтвердження заявлених вимог про встановлення юридичного факту родинних відносин між заявником та її матірю суду була надана копія ордеру № 005302 від 18.08.1977 року на право заняття квартири АДРЕСА_1, з якого вбачається, що зазначена квартира надавалася сімї з трьох осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_11 (донці) та ОСОБА_12 (синові) (а.с. 26).

До того ж, на підтвердження заяви суд отримав копію трудової книжки на імя ОСОБА_14, розпочатої 24.08.1964 року, оригінал якої був досліджений у судовому засіданні, з якої вбачається, що ОСОБА_14 одружилася з ОСОБА_3 і прийняла його прізвище на підставі свідоцтва 11-ШЗ за № 186101, а прізвище «Очеретько» вона отримала внаслідок одруження з ОСОБА_10 відповідно до свідоцтва № 1-ВЛ 257518, виданого 03.09.1971 року в м. Ізюм (а.с. 24-25).

У судовому засіданні на підтвердження заявлених вимог були допитані свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_7, які розповіли, що були знайомі з ОСОБА_2 з 90-х років, коли заявник почала жити цивільним шлюбом зі своїм нинішнім чоловіком, ОСОБА_16 У 2003 році вони офіційно одружилися і протягом тривалого часу постійно спілкувалися з її матірю, яку за життя усі звали ОСОБА_14. Для ОСОБА_7 ОСОБА_2 була тещею, а для ОСОБА_15 свахою, вона постійно приїжджала до сімї своєї доньки, допомагала виховувати онуків і доглядати за ними, а коли сама захворіла, то ОСОБА_11 разом зі своїм чоловіком допомагали їй.

До того ж, на підтвердження заявлених вимог судом були оглянуті сімейні фотокартки, на звороті більшості з яких були памятні надписи, які свідчать про родинні стосунки заявника з її матірю, а також лист, адресований «ОСОБА_14 з дітьми ОСОБА_11 та ОСОБА_15».

Даючи оцінку вищезазначеному, суд приходить до висновку, що вимоги заявника ОСОБА_1 повністю знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають безумовному задоволенню.

На підставі викладеного й керуючись ст. ст. 7, 10, 11, 60, 209, 212-215, 234-235, 256, 257, 259 ЦПК України, п. п. 1-7 ППВСУ № 5 від 31.03.1995 року зі змінами, внесеними згідно з ППВСУ № 15 від 25.05.1998 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа Ізюмська державна нотаріальна контора Харківської області про встановлення юридичного факту родинних відносин - задовольнити.

Встановити юридичний факт родинних відносин, у відповідності до якого визнати, що ОСОБА_1 (уроджена ОСОБА_3) ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка м. Богородицьк Тульської області, є донькою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_4, померлої 09.10.2014 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районній суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з моменту одержання його копії.

Суддя В.В. Труханович