Справа № 495/615/15-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

24 червня 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючої одноособово судді Чебан Н.В.

при секретарі Ткаченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Представник ПАТ «Дельта Банк» 30.01.2015 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 14.08.2007 року між АКІБ «УкрСибБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 7980 долларів США на строк з 14.08.2007 року по 14.08.2012 року. Того ж дня між АКІБ «УкрСибБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 133829. 03.03.2008 року між ПАТ «УкрСибБанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» заволодів правом вимоги до відповідачів по справі. Неналежне виконання відповідачами умов кредитного договору призвело до виникнення заборгованості, у звязку із чим позивач просить суд:стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 243753,91 грн., а також судові витрати.

Представник позивача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома.

Відповідачі у судове засідання не зявилися, надавши до суду заяви, у відповідності до яких позов не визнають та просять розглядати справу у їх відсутність (а.с.60,64).

Враховуючи також вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.158, 169, 197 ЦПК України.

Судом встановлено, що 14.08.2007 року між АКІБ «УкрСибБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, у відповідності до якого банк зобовязався надати позичальнику, а позичальник зобовязався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) в сумі 7980 долларів США та сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, зазначених договором. Сторони обумовили, що позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі не пізніше 14.08.2012 року (а.с.5-14).

Також, як вбачається з матеріалів справи того ж дня, 14.08.2007 року між АКІБ «УкрСибБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 133829, відповідно до якого поручитель зобовязалася перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_1 усіх його зобовязань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 14.08.2007 року (а.с.15-16).

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСибБанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, та згідно витягу з Додатку №1 до вищезгаданого договору купівлі-продажу прав вимоги до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, та відповідно до ОСОБА_2 за договором поруки № 133829 від 14.08.2007 року (ас.22-23).

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до положень ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно ст. 527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна із сторін у зобовязанні має право вимагати доказів того, що обовязок виконується належним чином боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непредявлення такої вимоги.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Враховуючи вищевикладене, рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 21.06.2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСибБанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 14.08.2007 року у розмірі 88860,94 грн., судові витрати по сплаті держмита 888,61 грн. та ІТЗ в розмірі 120 грн., а всього стягнуто 89869,55 грн (а.с.63).

З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця від 26.10.2012 року повернуто виконавчий документ стягувачеві, у звязку із тим, що на момент перевірки у боржника відсутні кошти та нерухоме майно, крім транспортного засобу, а саме: ИЖ 412. д/н НОМЕР_1, який не був виявлений протягом року з дня оголошення розшуку та транспортного засобу ВАЗ 210430-20 ЗНГ д/н НОМЕР_2, який стягувач не заявив бажання залишити за собою, як нереалізоване на прилюдних торгах майно (а.с.62)

У Постанові Пленуму ВСУ «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996 № 9 зазначається, що «оскільки Конституція України, як зазначено в її ст.8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії» (п. 2).

Зокрема, ст. 61 Конституції передбачає, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Таким чином, звернення ПАТ «Дельта Банк» з позовом до суду є намагання кредитора застосувати до боржників подвійну цивільно-правову відповідальність одного і того ж виду за одне й те ж порушення договірного зобовязання, що є неприпустимим та суперечить чинному законодавству, а тому позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 10,60,88, 213-215 ЦПК, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду набирає законної сили через десять днів з моменту його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.В.Чебан