УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Гвоздика П.О., Горелкіної Н.А, Іваненко Ю.Г., Євграфової Є.П., Наумчука М.І.,
за участю позивача - ОСОБА_6,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Вінницької міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 10 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з даним позовом, обґрунтовуючи його тим, що з серпня 2006 року вона з ОСОБА_7 проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, були пов'язані спільним побутом та мали взаємні права та обов'язки. Разом з ними проживала його мати ОСОБА_8 Позивач здійснювала догляд за ОСОБА_7, який тяжко хворів, та його матір'ю.

Після смерті ОСОБА_7 позивач як дружина померлого здійснила його поховання. Від встановлення факту проживання однією сім'єю залежить виникнення права позивача на спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, яке оспорюється відповідачем.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02 лютого 2015 року позов задоволено.

Встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з серпня 2006 року.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 10 березня 2015 року рішення місцевого суду скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення апеляційного суду Вінницької області від 10 березня 2015 року, залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_7, після смерті якого відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_2, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 22 квітня 1993 року та свідоцтвом про смерть від 09 липня 2012 року серії НОМЕР_1.

27 грудня 2012 року Першою вінницькою державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу на підставі заяви ОСОБА_6

Нотаріальна контора відмовила останній у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не встановлено факт спільного проживання однією сім'єю ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилалася позивач в обґрунтування своїх вимог про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу протягом п'яти років до дня відкриття спадщини, підтверджені належними та допустимими доказами у справі.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що беззаперечних доказів, які б підтверджували, що між померлим та позивачем були фактичні шлюбні стосунки, а також існували взаємні права та обов'язки, зокрема, доказів про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого, оплати комунальних послуг, облаштування та ведення сімейного побуту, ділової або особистої переписки, листування, фотокарток, з яких би вбачалося, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного, довідок з місця проживання, житлових організацій про спільне проживання та ведення господарства, знаходження особистих речей ОСОБА_6 в квартирі ОСОБА_7, показів інших сусідів, які проживали в одному будинку з померлим, не надано.

Лише наявність доказів в їх сукупності і взаємозв'язку, та їх достатність, які підтверджують наявність «сім'ї», є підставою для задоволення заяви про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

Сама по собі наявність у позивача свідоцтв про смерть ОСОБА_7 та ОСОБА_8, довідки про причину смерті ОСОБА_7 та свідоцтва про поховання на ім'я позивача не є беззаперечним доказом проживання однією сім'єю.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитись не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, згідно із ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно.

Суд першої інстанції правильно встановивши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про те, що з серпня 2006 року і до дня смерті ОСОБА_7 з ним проживала ОСОБА_6 однією сім'єю, вони вели спільне господарство та мали спільний бюджет. Позивач доглядала і за померлим, і за його померлою матір'ю, вони проживали як чоловік та дружина, були пов'язані спільним побутом та мали взаємні права та обов'язки. Померлий вважав позивача своєю дружиною, а відсутність реєстрації шлюбу не впливала на характер їхніх відносин. Позивач здійснила поховання ОСОБА_7

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції на порушення вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України на зазначене уваги не звернув, неповно встановив обставини справи, дійшов передчасного висновку про недоведеність належними та допустимими доказами факту спільного проживання ОСОБА_6 з ОСОБА_7

Безпідставно скасувавши законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції, апеляційний суд припустився помилки у застосуванні процесуального закону, у зв'язку із чим рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 10 березня 2015 року скасувати, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 лютого 2015 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:Н.А. Горелкіна Є.П. Євграфова Ю.Г. Іваненко М.І. Наумчук