Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 22-ц/778/2717/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючий Кримська О.М.,

Судді Подліянова Г.С.,

ОСОБА_2,

При секретарі Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 червня 2014 року у справі за позовом Бердянського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави до Бердянської міської ради, Управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення Бердянської міської ради, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, скасування її державної реєстрації,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2012 року Бердянський міжрайонний прокурор з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави звернулася до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що прокурорською перевіркою було встановлено обставини незаконності пунктів 5, 5.29 рішення вісімдесятої сесії Бердянської міської ради V скликання від 31 березня 2010 року № 17 «Про передачу у власність та в оренду земельних ділянок громадянам», яким зокрема затверджено проект відведення земельних ділянок та передано ОСОБА_3 земельну ділянку, площею 0,0987 га, з присвоєнням поштової адреси: вул. Макарова, 77-ж7, для індивідуального дачного будівництва та за ОСОБА_3 проведена державна реєстрація за реєстраційним номером 48 державного акта на право власності серії ЯК №858624 на зазначену земельну ділянку.

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30.07.2010 року №1639 земельна ділянка по вул. Макарова, 77-ж7 була відчужена ОСОБА_4. Зазначений договір зареєстровано 06.06.2012 року в поземельній книзі за № 080060140:3:01.

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки № 3786 від 30.10.2012 року зазначена земельна ділянка була відчужена ОСОБА_5. Зазначений договір зареєстровано 10.12.2012 року в поземельній книзі за № 080060140:3:002.

Прокурор зазначав, що Бердянська міська рада під час прийняття рішення від 31.03.2010 року № 17 грубо порушила положення чинного законодавства в частині підстав та порядку надання земельних ділянок у власність, визначених Конституцією та Земельним кодексом України, і не мала права надавати у власність відповідачу ОСОБА_3 зазначену земельну ділянку.

Враховуючи вказане, прокурор просив визнати незаконним та скасувати пункти 5, 5.29 рішення вісімдесятої сесії Бердянської міської ради п'ятого скликання від 31 березня 2010 року № 17 «Про передачу у власність та в оренду земельних ділянок громадянам», яким передана у приватну власність ОСОБА_3 земельна ділянка площею 0,0987 га для ведення індивідуального дачного будівництва, що розташована за адресою: вул. Макарова. 77-ж7, м. Бердянськ, Запорізька область; визнати недійсним державний акт на право власності серії ЯК № 858624 на земельну ділянку площею 0,0987га, вартістю 512 726,76 грн., виданий на ім'я ОСОБА_3 для ведення індивідуального дачного будівництва, що розташована за зазначеною адресою та зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за реєстраційним номером 48 від 29.04.2010 року та зобовязати Управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області скасувати його державну реєстрацію, а також зобовязати Управління Держземагенства в Бердянському районі Запорізької області скасувати державну реєстрацію договору купівлі-продажу № 1639 від 30.07.2010 року земельної ділянки для ведення індивідуального дачного будівництва, що розташована за вказаною адресою, зареєстрованого в поземельній книзі за реєстраційним номером :08:006:0140:3:01 від 06.06.2012 року, на підставі якого право власності на земельну ділянку перейшло до ОСОБА_4 та скасувати державну реєстрацію договору купівлі-продажу №3786 від 30.10.2012 року земельної ділянки для ведення індивідуального дачного будівництва, що розташована за вказаною адресою, зареєстрованого у поземельній книзі за реєстраційним номером :08:006:0140:3:002 від 06.06.2012 року, на підставі якого право власності на земельну ділянку перейшло до ОСОБА_5.

Справа розглядалась неодноразово.

Останнім рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 червня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, заступник прокурора Запорізької області подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до ст.. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин.

Справа тричі призначалася до розгляду в апеляційній інстанції: на 05.05.2015 року; 09.06.2015року та 07.07.2015 року відповідачіОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 жодного разу в судові засідання не зявились, ігнорують отримання поштових повісток за вказаною ними адресами, внаслідок чого вони повертаються за закінченням терміну зберігання ( том 2 а.с.106-107; 113-114 ; 116-117; 130-131; 133-134; 142-143; 145-146 ; 152-163;165-166).

У звязку з активною фазою антитерористичних операцій у населених пунктах Донецької та Луганської областей, відповідно до листів ДППЗ «Укрпошта» №04-16-1041 від 25.07.2014 року; № 04-19-1263 від 05.09.2014 року; № 04-16-1412 від 08.10.2014 року та № 04-16-1490 від 20.10.2014 року , №04-16-429 від 01.04.2015 року, № 04-19-665 від 28.05.2015 року «Щодо часткового призупинення приймання до пересилання поштових відправлень» призупинено приймання для пересилання поштових відправлень до Луганської області

Відповідач ОСОБА_5 проживає за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судовою колегією вжиті заходи, передбачені ЦПК України для повідомлення відповідача ОСОБА_6 про місце та час розгляду справи.

Так, Перелік справ, призначених до розгляду в апеляційній інстанції судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області із зазначенням про дату, час та місце розгляду справи було розміщено на офіційному веб-порталі "Судова влада України".

Крім того, у газеті «Урядовий курєр» розміщено оголошення про виклик ОСОБА_5 в судове засідання, призначене на 07 липня 2015 року ( том 2 а.с. 167).

До цього ж, згідно довіреностей, які містяться в матеріалах справи ( том 1 а.с.85, 249 відповідачі уповноважили представляти їх інтереси у тому числі і в судах України ОСОБА_7, яка повідомлена про місце та час розгляду справи у відповідності до вимог ст.. 74,76 ЦПК України ( том 2 а. с. 121; 137; 147; 157).

В судове засідання представник відповідачів ОСОБА_7 не зявилась, причини неявки не повідомила, будь-яких клопотань від неї до суду апеляційної інстанції не надходило.

Представник Бердянської міської ради, представник Управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області до суду апеляційної інстанції не прибули, повідомлені про місце та час розгляду справи у відповідності до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (судової повістки) та розпискою про отримання судової повістки. Причини неявки не повідомили, будь-яких клопотань від них не надходило ( том 2 а.с. 110; 111; 124; 135-136;151; 155; 156)

Згідно зі ст.. 303-1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом двох місяців з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до розгляду, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом пятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до розгляду.

У виняткових випадках за клопотанням сторони з урахуванням особливостей розгляду справи апеляційний суд може подовжити строк розгляду справи, але не більш як на пятнадцять днів, про що постановляє відповідну ухвалу.

Враховуючи те, що строки розгляду справи в апеляційному порядку, передбачені вищеназваної статтею сплили, клопотань від учасників апеляційного розгляду про продовження строку розгляду справи не надходило, колегія суддів у відповідності до вимог ч.5 ст.. 74 ЦПК України, ст.. 303-1, ст.. 305 ЦПК України ухвалила розглядати справи за відсутності відповідачів, їх представника, та представників Бердянської міської ради, Управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області, які повідомлялись про місце та час розгляду справи.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення представника Прокуратури Запорізької області, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Так, рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 червня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 16 жовтня 2013 року, позов було задоволено.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що спірна земельна ділянка, яка була виділена відповідачеві, розташована в межах двокілометрової зони прибережної захисної смуги Азовського моря, а тому отримана відповідачкою у порушення вимог чинного законодавства.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 січня 2014 року рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 червня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 16 жовтня 2013 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки судами не були зясовані фактичні обставини справи, а саме не витребувано з Держкомзему інформацію про те, до якої саме категорії земель відноситься спірна земельна ділянка, в звязку з чим суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов передчасного висновку про належність вказаної земельної ділянки до земель водного фонду.

Відповідно до ч.4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обовязковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Під час нового розгляду справи, суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову виходив з того, що фактичні розміри і межі прибережних захисних смуг існують не в силу їх законодавчого закріплення, а позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження віднесення спірної земельної ділянки на час передачі її у власність до земель водного фонду.

Проте, на час вирішення даного спору в апеляційній інстанції Верховним Судом України була висловлена правова позиція щодо розгляду цивільних справ даної категорії у Постанові №6-16цс14 від 21 травня 2014 року, у Постанові № 6-52цс15 від 22 квітня 2015 року, у Постанові №6-523цс від 01 липня 2015 року, якою колегія суддів апеляційного суду керується при перегляді в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції.

Встановлено, що 31.03.2010 року Бердянською міською радою на 80 сесії V скликання було прийнято рішення № 17 від «Про передачу у власність та в оренду земельних ділянок, продовження терміну розробки проекту відведення, та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок», пунктом 5 якого затверджено проект відведення земельної ділянки та передано громадянам України у власність земельні ділянки для індивідуального дачного будівництва в межах норм безоплатної приватизації, зокрема, пунктом 5.29 передано у приватну власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,0987 га, з присвоєнням поштової адреси: вул. Макарова, 77-ж7 (а.с.15 т. 1).

На підставі цього рішення відповідач ОСОБА_3 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №858624, який був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 48 (а.с.70 т.1).

На підставі договорів купівлі-продажу № 1639 від 30.07.2010 року та №3786 від 30.10.2012 року спірна земельна ділянка була відчужена на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно (а.с.69 т.1).

Згідно кадастрового плану проекту землеустрою земельна ділянка за адресою: вул. Макарова, 77-ж7, м. Бердянськ, знаходиться в межах м. Бердянськ на території Бердянської коси в межах двокілометрової зони від урізу води (а.с.119 т.1).

18.02.2011 року за №26/43 природоохоронною прокуратурою винесено протест на висновок про погодження проекту відведення земельної ділянки, у тому числі спірної земельної ділянки, від 26.03.2010 року №376, який 24.02.2011 розглянутий Управлінням Держкомзему у м. Бердянськ Запорізької області та задоволений, вказаний висновок визнано недійсним та відкликано (а.с.5-6 т.1)

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05.08.2011 року звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 367 ч. 2 КК України на підставі Закону України «Про амністію» від 08.07.2011 року ОСОБА_8, який будучи керівником управління архітектури та містобудування виконкому Бердянської міської ради, діючи злочинно погодив проекти землеустрою відводу земельних ділянок громадян, в тому числі ОСОБА_3, що послугувало підставою для прийняття рішення 80 сесії Бердянської міської ради V скликання №17 від 31.03.2010 року (а.с.7-8 т.1).

Згідно листа виконавчого комітету Бердянської міської ради № 05-2886/37 від 15.05.2013р. зазначено, що на підставі проведеного містобудівного аналізу, згідно з Генеральним планом міста Бердянська, який затверджено рішенням шістдесят восьмої сесії Бердянської міської ради У скликання від 25.06.2009 року № 8 встановлено, що спірна земельна ділянка по вул. Макарова, 77-ж7 у м. Бердянськ, розміщується на території оздоровчих установ та установ відпочинку та частково на території пляжів ( а.с.210-212 т.1).

Позитивні висновки про погодження проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_3 вищезазначеної земельної ділянки були відкликані управлінням Держкомзему у м. Бердянськ у звязку з виявленими Головним управлінням Держкомзему за участю управління Держземінспекції порушеннями вимог чинного законодавства, управлінням архітектури та містобудування Бердянської міської ради, Мелітопольським сектором регулювання природокористування Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Запорізькій області.( а.с.111 т.1)

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 11.08.2010 року , яка набрала законної, задоволено позов Бердянського міжрайонного прокурора до Бердянської міської ради про скасування рішення Бердянської міської ради від 10.12.2004 року №11 «Про затвердження концепції приватизації земель м. Бердянська», яким доповнено п.1 рішення Бердянської міської ради від 26.04.2000р. № 44 « Про затвердження концепції приватизації земель м. Бердянська» і встановлена уздовж Азовського моря, Бердянської затоки, лиманів на вільних від громадської забудови землях в межах м. Бердянська сорокаметрова прибережна захисна смуга.

Згідно листа виконавчого комітету Бердянської міської ради № 04-1567/37 від 20.03.2014 року зазначено, що проект землеустрою щодо визначення розміру та встановлення меж прибережної захисної смуги вздовж Азовського моря в межах міста Бердянська на сьогоднішній день не розроблено та не затверджено ( а.с.57 т.2).

Частинами 1,2 ст. 20 ЗК України встановлено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земель проводиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у користування, вилучення(викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення обєктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Реалізуючи свої повноваження з розпорядження земельними ділянками, відповідний орган державної влади чи місцевого самоврядування за місцем знаходження земельної ділянки на час виникнення спірних правовідносин мав право змінювати цільове призначення земельних ділянок, які відчужуються (надаються), за умови дотримання положень Порядку розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 року № 677, та Порядку зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 року № 502(постанови втратила чинність 20.02.2013 року).

Відповідно до зазначеного Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 року № 502 і який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, проект відведення земельної ділянки у разі зміни її цільового призначення погоджується або перепогоджується з органом земельних ресурсів, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органом містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини, а також підлягає державній землевпорядній експертизі, після якої замовник подає проектні матеріали відповідно до сільської, селищної, міської ради або до районної державної адміністрації для прийняття рішення.

Сільська, селищна, міська рада розглядає проектні матеріали та приймає рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки, яка розташована в межах населеного пункту. Рішення сільської, селищної, міської ради або відповідного органу виконавчої влади про зміну цільового призначення земельної ділянки є підставою для оформлення громадянину або юридичній особі державного акта на право власності на земельну ділянку із зміненим цільовим призначенням.

Виходячи з положень ст. 21 ЗК України, порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсним рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання(передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, відмови у реєстрації земельної ділянки або визнання реєстрації недійсною.

Колегією суддів по справі не встановлено факту переведення Бердянською міською радою спірної ділянки з категорії землі рекреаційного призначення на землю житлової та громадської забудови з дотриманням вказаного Порядку, а також враховуючи правовий статус зазначеної ділянки, при прийнятті рішення про її надання у власність ОСОБА_3 Бердянською міською радою були порушені вимоги чинного законодавства, у тому числі ст. 9 Закону України „Про державну експертизу землевпорядної документації, відповідно до якої проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок водного фонду, оздоровчого та рекреаційного призначення підлягають обовязковій державній експертизі,

Всупереч вказаним вимогам закону обовязкова державна експертиза землевпорядної документації при виділенні земельної ділянки по вул. Макарова, 77-ж7 не проводилась.

Статтею 4 ВК України, пунктом «б» частини першої статті 58 ЗК України (у редакціях, які були чинними на час виникнення правовідносин) визначено, що до земель водного фонду належать, зокрема, землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів.

За положеннями статті 60 ЗК України та статті 88 ВК України (у редакціях, які були чинними на час виникнення правовідносин) уздовж морів та інших водойм з метою охорони поверхневих водних обєктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів установлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води.

Розмір та межі прибережної захисної смуги вздовж морів та навколо морських заток і лиманів установлюються за проектами землеустрою, а в межах населених пунктів з урахуванням містобудівної документації.

Крім того, за положеннями частини четвертої статті 88 ВК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення правовідносин) у межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням конкретних умов, що склалися.

Згідно з пунктом 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 5 листопада 2004 року № 434, у разі відсутності землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо прибережних захисних смуг водних обєктів, природоохоронний орган забезпечує їх збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку з урахуванням конкретної ситуації.

Таким чином, землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які розповсюджується окремий порядок надання та використання.

Згідно з пунктом «ґ» частини третьої статті 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до положень частини четвертої статті 59 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час прийняття рішення про надання земельної ділянки у власність) громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду земельні ділянки прибережних захисних смуг можуть передаватися лише на умовах оренди для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.

Системний аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити із нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 8 травня 1996 року № 486 "Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них". Тобто сама по собі відсутність землевпорядної документації не змінює правовий режим захисної смуги, а відтак надання у приватну власність земельних ділянок, які знаходяться у прибережній захисній смузі суперечить нормам статей 59,83, 84 ЗК України

Отже, при наданні земельної ділянки, необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених статтею 88 ВК України, відповідно якої прибережна захисна смуга встановлюється шириною не менше двох кілометрів від урізу води.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України № 6-14цс14 від 21,05.2014 року, № 6-171цс14 від 05.11.2014 року, № 6-175цс14 від 19.11.2014 року та № 6-52 цс від 22.04.2015 року, №6-523

Суд першої інстанції не взяв до уваги матеріали, які мають значення для правильного визначення правового режиму спірної земельної ділянки, а саме:

- ОСОБА_2 земельної ділянки ( а.с.133 т.1) , ситуаційна схема ( а.с.134 т.1)

- акт позапланової перевірки земельної ділянки за адресою м. Бердянськ, вул.. Макарова,77-ж4,ж5,ж6,ж7, проведеною державною інспекцією сільського господарства в Запорізькій області від 28 березня 2013 року, якою встановлено, що названі земельні ділянки входять до складу земель водного фонду ( прибережної захисної смуги) ( а.с.90-92 т.1).

- акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 17 лютого 2011 року щодо 18 земельних ділянок, які знаходяться за адресою : м. Бердянськ, вул.. Макарова, 77 , до яких входить спірна земельна ділянка, де встановлено, що названі ділянки розташовані на землі рекреаційного призначення, а тому проекти відведення повинні були пройти обовязкову державну експертизу землевпорядної документації ( а.с.209-10 т.1)

- проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3,де вказано, що відведення земельної ділянки із кадастром номером :08:006 здійснюється за рахунок земель з цільовим призначенням рекреаційного призначення ( т.1 а.с. 113; 122)

- експлікації земельних угідь, з якого вбачається, що відстань від урізу води Азовського моря до земельної ділянки, що розташована по вул. Макарова, 7-ж7 в м. Бердянську, складає 49,29 метрів ( а.с.134 т.1)

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо правового режиму спірної земельної ділянки, виходячи лише із відсутності проектної документації без врахування їх фактичного розташування.

Відповідно до ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Згідно ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Виходячи з норм ст.116 ЗК України, рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки є необхідною передумовою виникнення права власності на земельну ділянку.

Державні акти на право власності на земельні ділянки, є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

З мотивів, викладених вище, колегія суддів приходить до висновку про те, що прокурором доведено факт віднесення спірної земельної ділянки на час передачі її у власність ОСОБА_3 до земель водного фонду, так як до земель водного фонду, щодо яких установлена заборона на передачу у власність, віднесені землі, які розташовані в межах двокілометрової зони від урізу води і які відповідно до норм земельного та водного законодавства є землями водного фонду й не можуть бути передані в приватну власність, а також вказана земельна ділянка вибула з власності на підставі незаконного рішення в основу якого покладений проект землеустрою, погоджений злочинним шляхом, зміна цільового призначення спірної земельної ділянки в установленому законом порядку здійснена не була, а тому її неправомірно передано у власність ОСОБА_3 для індивідуального дачного будівництва.

Отже, рішення Бердянської міської ради на 80 сесії V скликання було прийнято рішення № 17 від 31.03.2010 року «Про передачу у власність та в оренду земельних ділянок, продовження терміну розробки проекту відведення, та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок» прийнято з грубим порушення норм чинного законодавства, а тому є незаконним та підлягає скасуванню, а також підлягають скасуванню виданий правовстановлюючий документ на цю земельну ділянку.

Шодо позовних вимог про зобовязання Управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області скасувати державну реєстрацію Державного акту на право власності на земельну ділянку, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги у цій частині не підлягають задоволенню, оскільки така вимога не належить до передбаченого законом способу захисту порушеного права, бо не узгоджується з положеннями Закону України № 1952-IV від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно зі ст. 26 вказаного Закону записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відтак, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації права на земельну ділянку, а не реєстрації державного акту.

Зважаючи на те, що рішення суду про визнання недійсними державних актів про право власності на землю є достатньою підставою для відповідного органу для скасування державної реєстрації, підстав для скасування відповідної реєстрації в судовому порядку не має.

Вимога про зобовязання Управління Держземагентства у Бердянському районі скасувати державну реєстрацію договорів купівлі-продажу спірної земельної ділянки у Поземельній книзі на земельну ділянку також задоволенню не підлягає.

Ця вимога також не узгоджується з положеннями Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яким передбачена певна процедура реєстрації прав на нерухомість, до складу якої входять також земельні ділянки, а також «Порядку ведення Державного земельного кадастру», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012р. № 1051, де визначено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію у випадках , передбачених цим Порядком.

Законом передбачено скасування державної реєстрації прав на земельну ділянку, однак таке рішення приймається відповідним органом державної влади на підставі рішення суду.

Зважаючи на те, що рішення суду про визнання недійсним Державного акту про право власності на землю є достатньою підставою для відповідного органу для скасування державної реєстрації, підстав для покладання на нього обовязку здійснити такі дії в судовому порядку не має.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції на підставі ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування п.п. 5, 5.29 рішення Бердянської міської ради № 17 від 31.03.2010 р. та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку по вул. Макарова, 77-ж7 у м. Бердянськ, виданого на імя ОСОБА_3 для ведення індивідуального дачного будівництва

В задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, судова колегія,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області задовольнити частково.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 червня 2014 року у цій справі скасувати, ухвалити нове рішення наступного змісту:

«Позовні вимоги Бердянського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати п.п. 5, 5.29 рішення вісімдесятої сесії Бердянської міської ради пятого скликання №17 від 31.03.2010 року «Про передачу у власність та в оренду земельних ділянок громадянам», яким передана у приватну власність ОСОБА_3 земельна ділянка площею 0,0987 га для ведення індивідуального дачного будівництва, що розташована за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Макарова, 77-ж7.

Визнати недійсним Державний акт на право власності серії ЯК №858624 на земельну ділянку площею 0,0987 га, виданого на імя ОСОБА_3 для ведення індивідуального дачного будівництва, що розташована за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Макарова, 77-ж7, вартістю 512 726,76 грн..

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.»

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: