Єдиний унікальний номер 227/1772/15-ц Номер провадження 22-ц/775/9/2015
Головуючий у 1 інстанції: Мамалуй М.В. ЄУН: 227/1772/15-ц
Суддя - доповідач: Краснощокова Н.С. НП: 22-ц/775/9/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді: Краснощокової Н.С.

суддів: Гапонова А.В., Азевича В.Б.

при секретарі: Зілаковій Я.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Артемівську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13 травня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13 травня 2015 року частково задоволено позов ОСОБА_2, стягнено з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 27 квітня 2015р.

У апеляційній скарзі відповідач просить скасувати вказане рішення, зазначає, що воно ухвалене з порушенням чинного законодавства, зокрема, суд не врахував його матеріальне становище, а саме той факт, що він вже виплачує аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 50% від усіх видів доходів, а також те, що він у даний час не працює, бо не може знайти гідну роботу.

В засідання апеляційного суду сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені, що підтверджено отриманням кожним з них особисто телефонограм, позивачці також доставлено SMS - повідомлення про виклик до суду в цивільній справі. Від обох сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 суд обґрунтовано виходив із встановлених у справі фактичних обставин та вимог закону.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Судом встановлено, що сторони не перебували у юридичному шлюбі один з одним, мають спільну дитину - дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначені обставини підтверджені свідоцтвом про народження дитини, у якому відповідач записаний батьком дитини, та не заперечуються відповідачем.

Довідкою, виданою виконкомом Добропільської міської ради підтверджено, що дитина проживає разом із матір'ю - позивачкою у справі, позивачка не працює у зв'язку з доглядом за дитиною до досягнення нею віку 3-х років, отримує щомісячну допомогу при народженні дитини у розмірі 860 грн. щомісячно. Факт проживання дитини з матір'ю також не заперечується відповідачем.

Також встановлено, що відповідач є працездатною особою, на час розгляду справи не працює, за двома рішеннями суду зобов'язаний сплачувати аліменти на двох дітей, у тому числі на утримання дочки позивачки, у розмірі по ? частині всіх видів заробітку на кожну дитину. У зв'язку з цим відповідач звернувся до суду з позовом до отримувачів аліментів про зменшення їх розміру.

Встановивши зазначені обставини, суд обґрунтовано прийшов до висновку про те, що позивачка, з якою проживає дитина, має право на утримання від батька дитини до досягнення дитиною віку 3-х років та правильно стягнув аліменти у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку відповідача, частково задовольнивши позов.

Доводи апелянта про те, що він сплачує аліменти на утримання двох дітей у розмірі 50% від його заробітку не можуть бути підставою для відмови у позові, як про це просить відповідач, оскільки він має право, яким вже скористався, подати позов про зменшення стягнених з нього аліментів.

Із надісланої позивачкою на адресу апеляційного суду копії рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 5 червня 2015р. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів вбачається, що позов задоволено частково, зменшено розмір аліментів на користь кожної з відповідачів на утримання дітей з ? частини до 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача.

Посилання апелянта на те, що він не працює, оскільки не може знайти гідну роботу, також не є підставою для звільнення його від обов'язку утримувати матір його дитини до досягнення дитиною 3-х років, оскільки встановлено, що відповідач є працездатною особою, доказів непрацездатності ним не надано.

За вказаних обставин, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає встановленим у справі фактичним обставинам, ухвалене з дотриманням вимог матеріального і процесуального закону і підстав для його скасування немає.

Згідно з ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13 травня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: