Справа № 462/6871/14 Головуючий у 1 інстанції: Колодяжний С.Ю.
Провадження № 22-ц/783/4385/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючий суддя: Шумська Н.Л.

судді: Струс Л.Б., Монастирецький Д.І.

секретар: Бадівська О.О.

особи, які беруть участь у справі: представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представник Залізничної РА ЛМР - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 07 травня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Залізничної РА ЛМР, Львівської міської ради про визнання права власності на самочинно реконструйовану частину житлового будинку , -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 07 травня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Залізничної РА ЛМР, Львівської міської ради про визнання права власності на самочинно реконструйовану частину житлового будинку відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 ОСОБА_3. В апеляційній скарзі покликається на його незаконність та необґрунтованість. Зокрема зазначає, що судом першої інстанції безпідставно застосовано ч. 3 ст. 376 ЦК України та зазначено, що лише на новозбудоване нерухоме майно, яке створено у зв»язку із знесенням попередньої будівлі можна визнати право власності, однак такий висновок не відповідає ст. 376 ЦК України та роз»ясненням Постанови Пленуму ВССУ №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування сдами ст. 376 ЦК України». Також судом зазначено, що для визнання права власності на самочинне будівництво воно повинно відповідно до будівельних норм бути завершеним та введеним в експлуатацію, проте як вбачається з звіту про технічне обстеження та висновки підготовані ДНДтПВ Інститут «НДІ Проектреконструкція» Львівського філіалу реконструкція частини житлового будинку є завершеною, відповідає вимогам будівельних норм, можлива до експлуатації за призначенням. Як вбачається з матеріалів справи позивач здійснив реконструкцію нерухомого майна, правовстановлюючих документів на реконструйований об»єкт нерухомого майна у нього немає, а тому він і звернувся до суду з метою захисту свого права власності шляхом визнання права. Просить рішення Залізничного районного суду м. Львова від 07 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, з»ясувавши обставин справи та перевіривши доводи скарги, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду 29.09.2014 року з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво - реконструйовану за рахунок прибудови 1/2 житлового будинку №2 по вул. Сушка в м. Львові на підставі ст.. 376 ЦК України.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції правильно встановив правовідношення сторін та застосував закон, який їх регулює. Рішення є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду про безпідставність позовних вимог та неправильне тлумачення позивачем норм матеріального права, які регулюють питання визнання власності на самочинне будівництво.

Ухвалюючи рішення про відмову у позові, суд першої інстанції виходив з положень ст.376 ЦК України, згідно яких житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм та правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно.

Суд першої інстанції встановив дійсні обставини справи на підставі належних доказів, відповідно до яких позивачу належить на праві власності 1/2 житлового будинку, його право власності ніким не оспорюється. Приводом звернення до суду є незаконно проведена добудова до існуючого будинку позивача. Позивачем не створено новий об»єкт нерухомості а змінено існуючий, що виключає застосування ч.3 ст.376 ЦК України та визнання права власності на перебудований та добудований житловий будинок.

Таку ж позицію висловив Вищий спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові пленуму № 6 від 30.03.2013року «Про практику застосування судами ст..376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», яка було врахована судом першої інстанції. Не може бути застосовано правила статті 376 ЦК при вирішенні справ за позовами про визнання права власності на самочинно переобладнані житлові будинки без їх знесення та будівництва нового об»єкта.

Рішення суду відповідає вимогам ст.212-214 ЦПК, є законним та обґрунтованим.

А доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі та встановлених обставинах справи, не може бути задоволена судом.

На підставі ст.308 ЦПК апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залитає рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.303, п.1ч.1ст.307, ст.308, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 07 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й може бути оскаржена протягом 20-ти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Н.Л. Шумська

Судді: Л.Б. Струс

ОСОБА_5