Справа № 2-3175/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне)

25 червня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Калініченко О.Б.

при секретарі - Войцеховській М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся з позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування в сумі 17895,11 грн., та понесені витрати по сплаті вартості аварійного комісара 1198,00 грн.

А також просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн. та судові витрати.

Позов обґрунтовує тим, що 01.11.2011 року на а/д Севастополь - Інкерман з вини відповідача ОСОБА_1, який керував автомобілем марки «Мітсубісі», д.н.з НОМЕР_1, відбулась ДТП, в результаті якої було пошкоджено належний ОСОБА_2 автомобіль марки «Фіат», д.н.з НОМЕР_2.

Відповідач на час скоєння ДТП не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та завдану шкоду добровільно не відшкодував.

Виходячи з цього, на підставі заяви від 08.01.2012 року про відшкодування шкоди та враховуючи данні Звіту серія SL №16863 про оцінку вартості матеріального збитку, завданому власнику автомобіля марки «Фіат», д.н.з НОМЕР_2, позивачем було виплачено потерпілому вартість матеріального збитку, що склала 17895,11 грн. без врахування ПДВ.

А також позивачем були понесені додаткові витрати на встановлення розміру збитків у розмірі 1198,00 грн. за послуги аварійних комісарів.

За таких обставин позивач, скориставшись наданим йому законом правом, звертається до відповідача із вимогою про стягнення з нього суми витрат, понесених у зв'язку з відшкодуванням шкоди, завданої ДТП, що сталася з вини відповідача, в загальному розмірі 19093,11 грн.

В судове засідання представник позивача надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про місце та час судового засідання, причини неявки суду не повідомив.

Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд, враховуючи письмову заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

У відповідності до вимог ст.993 ЦК України та ст.27 ЗУ «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Судом встановлено, що НАСК «ОРАНТА» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, оформленого полісом №АА5736243, строком дії з 18.06.2011 року по 10.06.2012 року була застрахована цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Фіат», д.н.з НОМЕР_2, - ОСОБА_2

Відповідно до умов зазначеного договору з урахуванням розміру матеріального збитку, визначеного Звітом серія SL №16863 про оцінку вартості матеріального збитку, завданому власнику автомобіля марки «Фіат», д.н.з НОМЕР_2, позивачем на підставі наказу МТСБУ №981 від 23.06.2012 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих було виплачено потерпілому 26.03.2012 року за платіжним дорученням №1421 страхове відшкодування у розмірі 17895,11 грн.

Підставою для даної виплати стало пошкодження автомобіля марки «Фіат», д.н.з НОМЕР_2, внаслідок ДТП, яка сталася 01.11.2011 року а/д Севастополь - Інкерман з вини відповідача ОСОБА_1, який керував автомобілем марки «Мітсубісі», д.н.з НОМЕР_1.

Як встановлено постановою Балаклавського районного суду м. Севастополя від 28.11.2011 року, ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Мітсубісі», д.н.з НОМЕР_1, поза перехрестям через подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки, не переконавшись в безпечності даного маневру, здійснив розворот, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем марки «Фіат», д.н.з НОМЕР_2, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив п. 10.4 ПДР України. У зв'язку з цим на нього було накладено адміністративне стягнення за ст. 124 у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Враховуючи, те що Моторне (транспортне) страхове бюро України виплатило страхове відшкодування в розмірі 17895,11 грн. і до нього в межах цієї суми перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяну шкоду, суд приходить до висновку про правомірність пред'явлених позивачем вимог до відповідача ОСОБА_1 та їх задоволення в цій частині.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача 1198,00 грн. додаткових витрат на встановлення розміру збитків, то слід зазначити, що ці витрати, які понесені позивачем, не є збитками, заподіяними у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі позивача або відновленням свого права, а випливають із правовідносин з приводу виконання позивачем покладених Законом зобов'язань за договором страхування цивільно-правової відповідальності власника автомобіля марки «Фіат», д.н.з НОМЕР_2, а тому належать до звичайної господарської діяльності страховика і не підлягають стягненню з особи, відповідальної за спричинену шкоду, а тому правові підстави для їх задоволення відсутні.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача витрат в розмірі 2000,00 грн., пов'язаних із отриманням правової допомоги, то слід зазначити, що відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати на правову допомогу відшкодовуються, якщо вони пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права.

Згідно зазначеної норми склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною витрати.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.48 постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Однак в матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про понесення позивачем витрат, пов'язаних із отримання за правилами ст. 56 ЦПК України правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права.

Так, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано до суду додаткову угоду №125 від 14.02.2015 року до контракту про надання правової допомоги №77 від 04.10.2012 року, укладений між позивачем та ОСОБА_3 як ФОП, згідно з умовами якого замовником передано, а виконавцем прийнято завдання на ведення справи ОСОБА_1 і визначено розмір винагороди в 2000,00 грн.

Між тим, в порушення ч.1 ст. 60 ЦПК України, в матеріалах справи відсутні докази щодо сплати позивачем та отримання адвокатом зазначеної суми коштів.

Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_3 як адвокат ухвалою суду була допущена в якості особи, яка надає правову допомогу, оскільки в даній справі вона фактично надавала правову допомогу позивачу у якості представника за довіреністю.

За таких обставин суд не знаходить підстав для стягнення на користь позивача з відповідача судових витрат за надання правової допомоги.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення позову та вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати, понесені у зв'язку з виконанням зобов'язань по виплаті страхового відшкодування, в сумі 17895,11 грн., а також згідно зі ст.88 ЦПК України сума сплаченого позивачем судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 229,00 грн.

Керуючись ст. 1191 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 3-4, 10-11, 56, 57-61, 84, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати, понесені у зв'язку з виконанням зобов'язань по виплаті страхового відшкодування, в сумі 17895,11 грн. та 229,00 грн. судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, яка має бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: