Справа № 524/7225/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2015 року суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1, розглянувши заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

До суду звернулась ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про поновлення законних прав та інтересів споживача банківських послуг та визнання договору про надання споживчого кредиту та договору іпотеки недійсними, одночасно із позовною заявою подано позивачем і заяву про забезпечення позову.

В заяві про забезпечення позову позивачка просить суд: заборонити ПАТ «УкрСиббанк» проводити будь які дії по достроковому стягненню заборгованості, вимагати повернення кредиту, сплати відсотків та пені, змінювати умови договору про надання споживчого кредиту з правилами № 0 від 16 вересня 2008 року розривати його та проводити стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування заяви зазначає, що банк може під час розгляду справи в суді провести дії по достроковому стягненню заборгованості по договору про надання споживчого кредиту з правилами № 0 від 16 вересня 2008 року, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати відсотків та пені, змінити умови Договору про надання споживчого кредиту з правилами № 0 від 16 вересня 2008 року в односторонньому порядку, провести стягнення на предмет іпотеки по договору іпотеки від 16 вересня 2008 року.

Отже, невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про задоволення позову.

Суд вивчивши заяву, встановив наступне.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Статтею 152 ЦПК України передбачені такі види забезпечення позову як:

1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

2. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Жодних письмових документів, які б свідчили про те, що, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, позивачем надано не було.

Суд вважає, що задоволення заяви про забезпечення позову буде порушенням прав ПАТ «УкрСиббанк».

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" вбачається, що при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, даний вид забезпечення позову до ПАТ «УкрСиббанк» не може бути застосований, оскільки не вжиття заходів забезпечення не може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

У поданій до суду заяві позивач не достатньо обґрунтував необхідність забезпечення позову шляхом заборони банку проводити будь-які дії по достроковому стягненню заборгованості, пені, відсотків та змінювати умови договору, оскільки не вказав жодного реального ризику та не представив будь-яке документальне підтвердження того, що відповідач по справі здійснює чи має намір будь-яким чином здійснити такі дії.

Відсутність зазначених вище відомостей у заяві позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також робить неможливим виконання такої ухвали.

Відповідно до абз. 3 п. 9 Постанови пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» за змістом ст. 293 ЦПК окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, а також про його скасування, проте ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 209, 210 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: