РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2015 Провадження №2/425/859/15

Справа №425/1834/15-ц

02 липня 2015 року Рубіжанський міський суд Луганської області у складі: головуючого - судді Овчаренко О.Л.., при секретарі Гайворонській І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Рубіжне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона є власницею квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. В грудні 2007 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 Ще до реєстрації шлюбу вона зареєструвала відповідача в належній їй квартирі. 03.10.2014 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. З січня 2014 року відповідач мешкає за іншою адресою з іншою сімєю, алеу добровільному порядку не бажає знятися з реєстраційного обліку, чим порушує її права як власника квартири. У зв'язку з наведеним позивач просить суд визнати відповідача таким, що стратив право користування жилим приміщенням квартирою №35 в будинку №45в по вул. Леніна в м.Рубіжне, та зняти відповідача з реєстрації.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та додатково пояснила, що її колишній чоловік ОСОБА_2 був зареєстрований в належній їй на праві власності квартирі за адресою: АДРЕСА_2, з 2004 р., ще до реєстрації між нею та відповідачем шлюбу в 2007 році. Відповідач не проживає в належній їй на праві власності квартирі з січня 2014 року, оскільки має іншу сім,ю, з якою проживає за іншою адресою. Шлюб між нею та відповідачем розірваний в жовтні 2014 р. Відповідач комунальні послуги не сплачує, його речі в квартирі відсутні.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, суду надав заяву, в якій зазначив, що з позовом згоден, та просить розглянути справу в його відсутність.

Судом в порядку ст.ст.63, 180 ЦПК України для встановлення фактичних даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, був допитаний свідок ОСОБА_3 Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що вона підтримує з позивачкою дружні стосунки. Відповідач є колишнім чоловіком позивачки. Приблизно з січня 2014 року колишній чоловік позивачки - ОСОБА_2 в квартирі позивачки не проживає, оскільки залишив свою сім,ю та пішов жити в іншу родину. Вона буває в гостях у позивачки, бачить і знає, що відповідач в квартирі позивачки не проживає, його речі в житлі відсутні. Суд, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Сапронова ) ОСОБА_4 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.7-8).

Згідно довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» від 09.06.2015 року №2196 у зазначеній квартирі з 15.01.2004 року значиться зареєстрованим ОСОБА_2, 16.04.1968 (а.с.10).

Однак, відповідач ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає більше року, його речей в квартирі немає, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_3

У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком. Дані про її заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, її показання обєктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Після встановлення зазначених обставин суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності є непорушним. У відповідності зі ст.ст.317, 319 ЦК України власник має право володіння, користування і розпорядження своїм майном.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Матеріалами справи підтверджено, що позивач є власником квартири, в якій залишається зареєстрованим її колишній чоловік відповідач ОСОБА_2, який з січня 2014 р. в квартирі позивачки не проживає. Отже, з матеріалів справи вбачається, що відповідач, не являючись власником квартири за адресою: АДРЕСА_4, чи членом сімї власника житла, але будучи зареєстрованим у ньому, позбавляє власника даної квартири ОСОБА_1 права вільно користуватися та розпоряджатися належною їй власністю. Після встановлення зазначених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4, підлягають задоволенню. Позовні вимоги щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, і на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування жилим приміщенням. Тобто, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, передбачає подальше її зняття з реєстраційного обліку. Покласти судові витрати на відповідача позивач не просить. На підставі ст.41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, керуючись ст.ст.5-11, 60, 212-215, 224-228, 292 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В: Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити частково. Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Рубіжанський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.Л.Овчаренко