АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Головачова Я.В., Лапчевської О.Ф.

при секретарі: Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року у цивільній справі за поданням старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції в м. Києві Коблоша Олександра Йосифовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/7402/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Мельник А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року задоволено подання старшого державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ в м. Києві Коблоша О.Й. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2

Обмежено боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання останнім зобовязань, покладених на нього судовим рішенням згідно виконавчого документу № 2-2007 від 16 жовтня 2007 року.

Не погодившись із такою ухвалою суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання. Зазначає, що ОСОБА_2 не ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду, а тому підстави для обмеження останнього у праві виїзду за межі України відсутні.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити з наведених в ній підстав.

Державний виконавець ВДВС Печерського РУЮ в м. Києві Коблош О.Й. та ОСОБА_6 в інтересах стягувача ОСОБА_7 проти апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які зявилися в суд апеляційної інстанції, зясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, та встановлено судом, 30 листопада 2012 року державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ в м. Києві Власюк С.В. відкрито виконавче провадження № 35466953 на підставі виконавчого листа № 2-2007 від 16 жовтня 2007 року, виданого Апеляційним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 боргу в розмірі 388 235 грн. 85 коп. (а.с.40).

30 листопада 2012 року на адресу боржника було направлено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.57).

В процесі виконання постанови ВДВС Печерського РУЮ в м. Києві від 30 листопада 2012 року державним виконавцем було направлено запити до Державної податкової служби України, Державної автомобільної інспекції та до адресного бюро м. Києва. За наслідком зроблених запитів було встановлено, що інформація стосовно боржника щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з нього податку в ДРФО відсутня, інформація про номери рахунків, що відкриті у банках та інших фінансових установах України боржниками від відповідних фінансових установ не надходила. Відповідно до відомостей, наданих Пенсійним фондом України, відсутня інформація щодо отримання боржником пенсії, а також щодо працевлаштування за трудовими та цивільно-правовими договорами (а.с.6-9).

10 липня 2014 року та 31 липня 2014 року державним виконавцем здійснювався вихід за адресою боржника, вказаною у виконавчому документі, та встановлено, що проникнути до даної квартири з метою перевірки майнового стану боржника та проведення опису належного йому майна для подальшої реалізації в рахунок погашення заборгованості перед стягувачем не виявилось можливим, оскільки колишня дружина боржника державного виконавця до квартири не впустила та повідомила, що божник за даною адресою не проживає, майно боржника відсутнє (а.с.29, 31).

Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС у м. Києві ОСОБА_2 зареєстрованим в м. Києві та Київській області не значиться (а.с.15).

15 липня 2013 року постановами державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Власюк С.В. накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_2 та оголошено заборону на його відчуження (а.с.52, 54).

29 січня 2015 року старший державний виконавець ВДВС Печерського РУЮ в м. Києві Коблош О.Й. звернувся до суду з поданням,в якому просив постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2

Задовольняючи подання державного виконавця суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до п. 18 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, у процесі здійснення виконавчого провадження державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням.

Згідно зі ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України» передбачено можливість обмеження у праві виїзду за межі України у випадку ухилення від виконання зобовязань, покладеним судових рішенням до виконання зобовязань.

При цьому, під ухиленням від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею таких обовязків.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобовязаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно зявлятися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, старшим державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ в м. Києві Коблошем О.Й. було вчинено всіх передбачених чинним законодавством дій, спрямованих на забезпечення примусового виконання рішення суду. Державним виконавцем неодноразово направлялися на адресу ОСОБА_2 вимоги про виконання рішення суду.

В свою чергу, будучи обізнаним про наявність рішення суду про стягнення з нього боргу, ОСОБА_2 не вчинив жодних дій щодо його виконання, не надав державному виконавця інформацію щодо належності у нього майна, на яке може бути звернуто стягнення та майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, що свідчить про його ухилення від виконання рішення суду.

При цьому, відповідно до частини пятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обовязковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Аналогічні положення містяться і у ст. 14 ЦПК України.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження розглядається як завершальна стадія судового провадження, сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відтак, врахувавши що ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про задоволення подання державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Коблоша О.Й. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 у відповідності до вимог чинного законодавства.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга представника позивача не містить, в ході апеляційного розгляду такі обставини не встановлені.

Доводи апеляційної скарги про те, що питання тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України вирішено поза межами виконавчого провадження, оскільки 29.01.2015 року виконавче провадження № 35466953 щодо виконання рішення Апеляційного суду м.Києва про стягнення з ОСОБА_2 388 235, 85 грн. було припинено на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з поверненням виконавчого документа стягувану, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зазначене рішення суду перебуває на виконанні органів Державної виконавчої служби України з 24.10.2007 року і до теперішнього часу не виконане, а постанова державного виконавця від 29.01.2015 року була скасована в.о. начальника ВДВС Печерського районного управління юстиції 24.03.2015 Олефіром О.О., який в силу положень Закону «Про виконавче провадження» здійснює контроль за діями державного виконавця.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Я.В. Головачов

О.Ф.Лапчевська