У х в а л а

іменем україни

20 травня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П., Журавель В.І., Черненко В.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення штрафу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 03 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 16 січня 2008 року між банком та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 01-08-Ип/39, за умовами якого остання отримала кредит на суму в розмірі 329400,00 доларів США. В забезпечення вказаного кредитного договору, з урахуванням змін до нього, 16 січня 2008 року між банком та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки, за умовами якого відповідач передала в іпотеку банку земельну ділянку площею 0,0914 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на якій станом на момент укладання договору іпотеки відсутні будь-які побудови. За умовами договору, в разі спорудження на земельній ділянці будівель та споруд позичальник зобов'язаний протягом 6 місяців оформити на них право власності та передати в іпотеку банку. У разі порушення умов щодо здійснення будівництва на земельній ділянці виключно за згодою іпотекодержателя позичальник сплачує банку штрафні санкції у розмірі 25 % від суми боргу по тілу кредиту.

Посилаючись на те, що боржником порушено виконання її кредитних зобов'язань, у зв'язку з чим виникла заборгованість на суму в розмірі 4135746,29 грн, позивач просив суд задовольнити позов шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення суми штрафних санкцій за порушення умов договору іпотеки.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 03 березня 2015 року, позов задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернено стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку площею 0,0914 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування рішення Оболонського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2014 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 03 березня 2015 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що в результаті неналежного виконання відповідачем її кредитних зобов'язань, що встановлено рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13 грудня 2010 року, кредитна заборгованість позичальника перед банком складає суму в розмірі 4135746,29 грн, а тому в рахунок погашення вказаної суми необхідно звернути стягнення на предмет іпотеки - спірну земельну ділянку. В частині вимог про стягнення з відповідача на користь банку штрафу за порушення умов договору іпотеки суди відмовили у зв'язку із пропуском банком строку позовної давності.

До таких висновків суди дійшли на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 3 статті 332 ЦПК України, суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами першої та апеляційної інстанцій допущено порушення норм матеріального та процесуального права, які давали б підстави для скасування оскаржуваних судових рішень, а фактично зводяться до переоцінки доказів і не згоди з висновками судів з їх оцінки, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись частиною 3 статті 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 03 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: С.П. Штелик

В.І. Журавель

В.А. Черненко