Справа № 157/387/15-ц Провадження № 22-ц/773/1020/15 Головуючий у 1 інстанції: Гончарук О.Н
Категорія: 46 Доповідач: Мудренко Л. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Мудренко Л. І.,

суддів - Осіпука В. В., Матвійчук Л. В.,

при секретарі - Губарик К. А.,

за участю:

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_2 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням за апеляційною скаргою позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 27 травня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись в суд з позовом до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області, про визнання відповідача та трьох її неповнолітніх дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1. Позов мотивовано тим, що відповідач разом з дітьми фактично проживають у житловому будинку АДРЕСА_2, а в квартирі АДРЕСА_1 вони не проживають з 2008 року, а оскільки більше року без поважних причин відповідач та її діти не проживають у квартирі, то відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України позивачі просили визнати їх такими, що втратили право користування жиим приміщенням.

Рішенням Камінь-Каширського районного суду від 27 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, у якій, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права, просили рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В суді апеляційної інстанції позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та представник позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_2 - ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали із наведених у ній підстав.

Інші особи в судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, а рішення суду - до скасування у частині відмови у позові до ОСОБА_2 з ухваленням у цій частині нового рішення про задоволення вимоги про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

З матеріалів справи та пояснень сторін судом першої інстанції встановлено, що позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 (а.с. 13-16).

Неповнолітні діти ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 є дітьми позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_2, які з 16 жовтня 1998 року по 12 червня 2000 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 22). Після його розірвання діти залишились проживати з матір'ю - відповідачем ОСОБА_2

У спірній квартирі зареєстровані, крім інших осіб, і відповідач з дітьми (а.с. 18-21).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що за відповідачем ОСОБА_2 житло не зареєстроване, а оскільки її неповнолітні діти зареєстровані в спірній квартирі, то і вона має бути зареєстрована разом з ними, а також з того, що суду не надано доказів того, що відповідачі порушують права позивачів, як то несення зайвих витрат на утримання майна, сплату комунальних послуг, що пов'язане з реєстрацією відповідачів у спірній квартирі.

Однак, повністю з такими висновками суду погодитися неможливо. Судом встановлено і це не заперечувалось відповідачем ОСОБА_2, що вона добровільно залишила квартиру АДРЕСА_1.

Пояснення представника відповідача, що відповідач не проживає у спірній квартирі у зв'язку з неприязними відносинами, які склалися між відповідачем і позивачами, належними і допустимими доказами не підтверджено. Відповідач визнала, що після залишення квартири з 2008 року по 2013 рік вона разом з позивачем ОСОБА_2 та дітьми проживали у найманій квартирі по АДРЕСА_3, а з 2013 року вона з дітьми проживає у недобудованому будинку АДРЕСА_2. Як пояснив позивач ОСОБА_2 у зазначений період вони з відповідачем будували житловий будинок, в якому на даний час проживає остання з дітьми, а спірна квартира залишалася вільною, оскільки позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали за іншою адресою.

Отже, будь-які поважні причини, які б перешкоджали ОСОБА_2 проживати у вказаній квартирі відсутні, а тому її слід визнати такою, що втратила право на проживання у квартирі АДРЕСА_1, належній позивачам.

Що стосується неповнолітніх дітей ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3, то відповідно до статті 18 Закону України "Про охорону дитинства", держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Позивачами не надано належних та допустимих доказів, що реєстрація дітей у спірній квартирі порушує права позивачів, крім того, з врахуванням тієї обставини, що технічна документація на будинок АДРЕСА_2, в якому фактично проживає відповідач, перебуває на стадії її виготовлення і це не дає можливості відповідачу зареєструвати там дітей, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення без змін рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про визнання неповнолітніх дітей такими, що втратили право користування спірною квартирою.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 27 травня 2015 року в даній справі в частині відмови у позові до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині.

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_5 такою, що втратила право на користування жилим приміщенням за адресою АДРЕСА_1.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: