АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№ 22-ц/796/8751/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Чех Н.А.
Доповідач - Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Крижанівської Г.В.,

- Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря - Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі про зобов'язання укласти трудовий договір у разі поворотного прийняття на роботу та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі про зобов'язання укласти трудовий договір у разі поворотного прийняття на роботу та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 травня 2015 рокузакрито провадження в справі.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та направити справу на розгляд до суду першої інстанції по суті позовних вимог.

У мотивування вимог зазначає, що матеріальна частина позовних вимог у справах №755/32059/14-ц та №755/17435/14-ц відрізняється, що підтверджує хибність висновку про той самий предмет спору.

Підставою позову в справі №755/32059/14-ц була заява від 05.06.2014 року про працевлаштування на вакантну посаду керівника Центру навчально-наукового супроводження дистанційного і заочного навчання та післядипломної освіти, про яку вона дізналася від ОСОБА_3

Підставою позову в справі №755/17435/14-ц є порушення її переважного права на укладання трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, оскільки ОСОБА_4, з якою укладена трудова угода, не мала переважного права на залишення на роботі.

Змістом позовних вимог при розгляді справи №755/32059/14-ц були переважне право залишення на роботі особи, в якої немає інших працівників з самостійним заробітком (ст. 22 та п. 2 ст. 42 КЗпП України).

Змістом позовних вимог у справі №755/17435/14-ц є переважне право на укладення трудового договору в разі поворотного прийняття на роботу особам, зазначеним у ст. 42 КЗпП України (п. 2 ст. 42, ст. 42-1 КЗпП України).

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до задоволення.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 вересня 2014, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 18 листопада 2014 року, набрало законної сили та постановлене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих саме підстав.

Проте з таким висновком суду першої інстанції не можливо погодитися з огляду на таке.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК Українисуд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Судом встановлено, що в липні 2014 року ОСОБА_2 зверталася до суду з позовом до Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі про укладення трудового договору, зобов'язання вчинити дії по працевлаштуванню та просила зобов'язати керівництво Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі працевлаштувати її шляхом укладення трудового договору у письмовій формі на посаді керівника Центру навчально-наукового супроводження дистанційного і заочного навчання та післядипломної освіти, зобов'язати працевлаштувати її в межах нормативу працевлаштування інвалідів шляхом укладення трудового договору в письмовій формі на пільгових умовах праці на посаді, що відповідає висновку МСЕК, та стягнути з відповідача моральну шкоду (а.с. 47-51, справа №755/17435/14-ц).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25 вересня 2014, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 18 листопада 2014 року, в задоволенні зазначеного вище позову ОСОБА_2 відмовлено (а.с. 132-138,справа №755/17435/14-ц).

Рішення суду набрало законної сили.

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі про зобов'язання укласти трудовий договір у разі поворотного прийняття на роботу та відшкодування моральної шкоди та просила зобов'язати Український державний університет фінансів та міжнародної торгівлі укласти з нею трудовий договір у разі поворотного прийняття на роботу на посаду керівника Центру навчально-наукового супроводження дистанційного і заочного навчання з 27 листопада 2013 року та стягнути моральну шкоду (а.с. 1-3, справа №.№755/32059/14-ц).

Як вбачається з позовної заяви в цивільній справі №755/17435/14-ц, ОСОБА_2 просила суд зобов'язати Український державний університет фінансів та міжнародної торгівлі укласти з нею трудовий договір, оскільки 02 червня 2014 року вона дізналася від ОСОБА_3 про вакантну посаду керівника Центру навчально-наукового супроводження дистанційного і заочного навчання та післядипломної освіти, так як останнього було переведено на посаду першого проректора,

Зі справи №755/32059/14-ц вбачається, що позивач просила суд зобов'язати Український державний університет фінансів та міжнародної торгівлі укласти з нею трудовий договір у разі поворотного прийняття на роботу, оскільки вона має переважне право на укладення трудового договору, так як 26.11.2013 року ОСОБА_3 було звільнено з даної посади, а 02.12.2013 року прийнято ОСОБА_4., яка такого права не мала.

Таким чином, закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції не врахував підстави звернення до суду з позовом у справах №755/32059/14-ц та №755/17435/14-ц, які не збігаються, а тому позови не є тотожними.

Саме посилання ОСОБА_2 у позовній заяві, поданій у липні 2014 року, на ст. ст. 42, 42-1 КЗпП України не свідчить про підставу позову, оскільки при вирішенні справи суд самостійно визначає норму матеріального права, яка підлягає застосуванню.

У силу п. п.3, 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи те, що позови, подані ОСОБА_2 у липні 2014 року та грудні 2014 року, не є тотожними, колегія суддів приходить до висновку про існування підстав для скасування ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 311, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22 травня 2015 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набираєзаконної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді