Справа № 487/2079/15-ц
Провадження № 2/487/1361/15
15.06.2015 м. Миколаїв
Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді ТЕМНІКОВОЇ А.О.
при секретарі ІГНАТЬЄВІ А.О.,
за участю позивачки ОСОБА_1
третьої особи, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмету спору ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, неповнолітньої ОСОБА_4, третя особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2, Приватне підприємство «ЖЕК-10», про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивачка звернулася до Заводського районного суду міста Миколаєва із вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначено, що квартира АДРЕСА_1 належить Миколаївській міській раді. Власником особового рахунку на вищевказану квартиру згідно рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради №1679 від 20.08.2008 року є позивачка. Її син ОСОБА_2 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 2009 року по 04.08.2011 року. З 19.11.2010 року дружина сина ОСОБА_3 була прописана в квартирі та проживала з сином однією сімєю. Влітку 2011 року між ними почались сварки, спільне життя стало неможливим та 19.06.2011 року ОСОБА_3 після чергової сварки з сином позивачки забрала свої речі та залишила квартиру. Особистих речей відповідачки ОСОБА_3 в квартирі немає, комунальні послуги вона не сплачує. У звязку з тим, що на імя ОСОБА_3 стали регулярно приходити вимоги з банків про погашення кредитів, позивачка в травні 2014 року звернулася до суду з позовом про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право на проживання в квартирі. Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 04.11.2014 року позов був задоволений. При зверненні до ПП «ЖЕК-10» позивачка дізналася, що ОСОБА_3 знята з реєстрації в спірній квартирі на підставі вказаного судового рішення, однак 05.09.2014 року за цією ж адресою була зареєстрована дочка ОСОБА_3 від іншого чоловіка - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Фактично ОСОБА_3, не проживаючи на спірній житловій площі більше 3-х років, знаючи що в суді Заводського району міста Миколаєва на розгляді перебуває справа за позовом до неї про визнання такою, що втратила право на проживання, зареєструвала в квартирі чужу для позивачки та її сина дитину. Таким чином, оскільки малолітня ОСОБА_4 у зазначену квартиру своєю матірю вселена не була без поважних причин та згідно ст. 29 ч. 4 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків, позивачка просила визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування квартирою №12 у будинку №8 по вулиці Пролетарській в місті Миколаєві.
У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, надавши суду пояснення, аналогічні змісту позовної заяви.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2 вважав позов обґрунтованим та просив його задовольнити.
Відповідачі та представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету, ПП «ЖЕК-10», у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду предявленого позову були повідомлені належним чином, заяви про розгляд справи за їх відсутністю не надходило, таким чином, в силу ч. 2 ст. 77 ЦПК України суд вважає, що відповідачі та представник третьої особи не зявилися до суду без поважних причин. З урахуванням заяви позивачки про відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи відповідно до вимог ст. 164 ч. 4, ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим прийняти заочне рішення на підставі доказів, що є у справі.
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.
Згідно ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на імя якого видано ордер.
Предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду згідно ст. 63 ЖК України є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.
Відповідно до ст. 64 ЖК України, члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сімї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обовязки, як наймач та члени його сімї.
Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, у тому числі, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 перебуває у комунальній власності, розпорядником якої є Миколаївська міська рада. За відомостями управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради розпорядження про передачу даної квартири у власність відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не приймалося та свідоцтво про право власності не видавалося.
Згідно рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради №1679 від 20.08.2008 року внаслідок визнання наймачем іншого члена сімї було змінено договір найму житлового приміщення: квартири АДРЕСА_1 з ОСОБА_5 на ОСОБА_1 у звязку зі смертю.
На підставі зазначеного рішення, відділом обліку та розподілу житла виконавчого комітету Миколаївської міської ради ОСОБА_1 видано свідоцтво №423 про оформлення на неї особового рахунку (а.с.11).
Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 04 листопада 2014 року ОСОБА_3 було визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2. Підставою для прийняття вказаного рішення було встановлення судом факту не проживання ОСОБА_3 у спірній квартирі з 19.06.2011 року. Рішення набрало чинності 17 листопада 2014 року (а.с.15).

Згідно довідки ПП «ЖЕК-10» №71 від 13.01.2015 року в квартирі АДРЕСА_1 з 05.09.2014 року за заявою матері ОСОБА_3 зареєстрована малолітня ОСОБА_4 (а.с.12).

Актовий запис №150 від 04.09.2014 року про народження ОСОБА_4 було здійснено Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новобузького районного управління юстиції у Миколаївській області, на підставі свідоцтва про народження №252 від 26.08.2014 року, виданого Новобузькою центральною районною лікарнею Миколаївської області. Мати дитини ОСОБА_3. Відомості про батька ОСОБА_6 записані за завою матері №1790/03-03 від 04.09.2014 року на підставі ст. 135 СК України. Видано свідоцтво серія І-ФП №212165.

Згідно акту від 13.01.2015 року малолітня ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3, не мешкає від народження у звязку із зміною місця мешкання її матерю (а.с.14).

Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

Реєстрацією, згідно ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», є внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

Згідно п. 2.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №1077 від 22.11.2012р. (із змінами) відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вносяться до заяви одного з них. При проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. Відомості про реєстрацію дитини, яка не досягла 14 років, вносяться до картки реєстрації того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, та до адресної картки.

За відомостями адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Миколаївській області ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка не досягла десяти років, зареєстрованою чи знятою з реєстрації не значаться.

З огляду на викладене, оскільки місцем проживання неповнолітньої ОСОБА_2, яка не досягла десяти років, та відомості щодо батька якої були внесені в реєстраційні документи згідно ст. 135 СК України, є місце проживання її матері ОСОБА_3, яка, в свою чергу, була визнана такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням на підставі рішення суду, вимоги щодо визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою №12 у будинку №8 по вулиці Пролетарській в місті Миколаєві є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому суд враховує, що малолітня дитина не є та ніколи не була членом сімї наймача житлового приміщення, ніколи в ньому не мешкала та була зареєстрована за вказаною адресою виключно за завою матері.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 59, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 61, 63, 64, 71, 72 України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 такою, що втратила право користування квартирою №12 у будинку №8 по вулиці Пролетарській у місті Миколаєві.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження. Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Миколаївської області через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: А.О. ТЕМНІКОВА