У Х В А Л А

03 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:Сімоненко В.М.,Лященко Н.П.,Ярема А.Г.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Шаповалова Олена Георгіївна, Реєстраційна служба Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області, про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку, витребування його з чужого незаконного володіння та визнання права власності,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на фіктивність укладеного між нею та ОСОБА_5 договору купівлі-продажу від 6 січня 2012 року, оскільки він не відповідав дійсним намірам купівлі-продажу будинку, а приховував в собі іншу угоду, а саме договір позики, який в той же день було укладено між позивачем та відповідачами ОСОБА_5, ОСОБА_6 Позивач зазначила, що не передавала ОСОБА_5 та ОСОБА_6 свій будинок АДРЕСА_1, а останні не приймали його та не сплачували за нього суму в розмірі 170000 грн., яка вказана в договорі. Спірний договір купівлі-продажу, вказує позивач, не спрямовувався на реальне настання правових наслідків.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 29 грудня 2014 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу будинку, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений 6 січня 2012 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Шаповаловою О.Г. Скасовано державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 проведену на ОСОБА_7 згідно з договором купівлі-продажу від 6 травня 2014 року. Витребувано з чужого незаконного володіння, а саме від ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 житловий будинок АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_4 право власності на вказаний житловий будинок.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 7 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 травня 2015 року відмовлено у відкритті провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_4 на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 червня 2015 року ОСОБА_4 порушує питання про скасування ухвали суду касаційної інстанції та направлення справи на новий розгляд до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, - неоднакового застосування судом касаційної інстанції статей 234, 235 Цивільного кодексу України ( далі - ЦК України), що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 травня 2015 року ОСОБА_4 посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 лютого 2014 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовим рішенням у подібних правовідносинах слід розуміти таке, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

З матеріалів справи вбачається, що позивач просив визнати фіктивним саме договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1. За своєю правовою природою договір купівлі-продажу є відплатним, двостороннім та консенсуальним.

Одночасно, у справі, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 лютого 2014 року, яку надано заявником, суд касаційної інстанції розглядав фіктивність договору дарування. У свою чергу договір дарування за своєю правовою природою є безоплатним, одностороннім та, як правило, реальним

За таких обставин, наведені заявниками судові рішення не є прикладами неоднакового застосування судом касаційної інстанції ст. ст. 234, 235 ЦК України, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Шаповалова Олена Георгіївна, Реєстраційна служба Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області, про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку, витребування його з чужого незаконного володіння та визнання права власності до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала Верховного Суду України є остаточною і може бути оскаржена тільки на підставі, встановленій пунктом 3 частини першої статті 355 ЦПК України.

Судді: В.М. Сімоненко
Н.П. Лященко
А.Г. Ярема