Справа № 446/2545/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2015 року Кам'янка-Бузький районний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Костюк У. І.

з участю секретаря Полішко О.Б.

розглянувши в судовому засіданні в м. Камянка -Бузька цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність та усунення перешкод у здійснення права власності, зобовязати здійснити державну реєстрацію права власності, припинення права власності іпотекодавця, припинення право користування житловим приміщенням всіх мешканців, виселення іпотекодавця та інших мешканців,-

встановив:

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся з цивільним позовом до ОСОБА_1, в якому просить в рахунок виконання основного зобов'язання відповідача щодо оплати заборгованості в розмірі 1642252,97 грн. за договором про надання споживчого кредиту, звернути стягнення за договором іпотеки від 20.11.2007 року шляхом передачі іпотекодержателю у власність предмета іпотеки, а саме комплексу загальною площею: 2138,2 кв.м. ,що знаходиться за адресою: Львівська область, Камянка-Бузький район,Львівської області, с. Сапіжанка, вул. В.Великого,88 корп. Б та визнання на нього права власності за впотекодержателем ПАТ «Дельтабанк».

Свої вимоги мотивує тим, що 20.11.2007 року між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1 та дві додаткових угоди згідно з умовами яких банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 150000 дол. США з розрахунку 13,9% річних на строк до 20.11.2027 року. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним договором про надання споживчого кредиту 20.11.2007 року між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, згідно умов якого було передано в іпотеку вказане вище майно.

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого відбулася заміна кредитора за кредитним та забезпечувальним договором.

Наголошує на тому, що позичальник умов кредитного договору не виконує, про що неодноразово повідомлявся, в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору. Внаслідок чого, у нього сформувалася заборгованість у загальному розмірі 7179438,65 грн., з яких 3659157,67 грн. сума заборгованості за кредитом та 1642252,97 грн. сума заборгованості за відсотками. За таких обставин, позивач вважає, що у нього виникнуло право звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості відповідача перед банком, припинення права власності, користування та виселення іпотекодавця та інших мешканців.

У судові засіданні представник позивача не зявився, скерував на адресу суду заяву в якій просив суд розглядати справи у відсутності представника.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, подавши заяву про перенесення розгляду справу, однак в подальшому неодноразово в судові засідання не зявлявся, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча розгляд справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до положення ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що 20.11.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №1, з подальшими змінами, внесеними згідно додаткової угоди №2 від 03.02.2009 року, згідно умов п.1.1., п.1.2. та п. 1.3 якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 150000 дол. США з розрахунку 13,9% річних на строк до 20.11.2027 року, а відповідач зобов'язувався повернути кредит повному обсязі.

Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 20.11.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та зареєстровано в реєстрі за №7276, згідно умов п.1.1. якого ОСОБА_1 передав в іпотеку комплекс по вул. В.Великого,88б в с. Сапіжанка, Камянка -Бузького району,Львівської, який складається із шести будівель

Пунктом 1.2 іпотечного договору передбачено, що ринкова вартість предмету іпотеки згідно зі звітом незалежного оцінщика становить 1 772 520.00 грн., що на день укладення договору іпотеки за курсом Національного банку України (1 долар - 5.05 грн.), еквівалентно 350994.00 дол. США.ї

Згідно п. 1.2.2. кредитного договору додаткової угоди за №1 від 20.11.2007р.р. та додаткової угоди №2 від 20.11.2007р. позичальник зобов'язувалася повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 1660 дол. США, в день сплати ануїтетних платежів, згідно графіку. Встановлено, що розмір ануїтетного платежу може змінюватися у випадку зміни процентної ставки. Розмір останнього ануїтетного платежу може відрізнятися від розміру ануїтетного платежу встановленого цим пунктом договору, і буде складатися із суми фактичної заборгованості за кредитом, що залишилася після сплати позичальником всіх попередніх ануїтетних платежівта процентів за користування кредитом, нарахованих на суму вказаної заборгованості.

Відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором не виконав, внаслідок чого у нього склалася заборгованість у загальному розмірі 1642252,97 грн., з яких 1051677,93 грн. сума заборгованості за кредитом та 590575,03 грн. сума заборгованості за відсотками.

У відповідності із вимогами п. 4.1. іпотечного договору, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється іпотекодержателем у разі порушення іпотекодавцем та/або позичальником будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим договором, або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим договором; у разі виникнення загрози знищення, пошкодження чи втрати предмета іпотеки; в інших випадках, відповідно до діючого законодавства.

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно умов якого до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за кредитним договором №1 від 20.11.2007 року та забезпечувальними договорами.

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно ст. 590 ч.1 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 35 ч.1 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Оскільки боржником кредитні зобов'язання забезпечені іпотекою виконано не було, повідомлення про наявність прострочення та можливість у подальшому здійснення звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідачу надсилалося, з врахуванням положень п.4.1, 4.1.1. іпотечного договору, а тому право позивача про звернення з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованим.

Згідно положень ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя, заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Разом з тим, як вбачається з позовної заяви, ПАТ «Дельта Банк» просив звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № б/н від 20.11.2007 року шляхом передачі іпотекодержателю предмета іпотеки у власність та визнання за іпотекодержателем права власності на предмети іпотеки, а саме, на комплекс загальною площею 2138,2 кв.м., розташованого по вул. В.Великого,88 ОСОБА_3 в с. Сапіжанка, Камянка -Бузького району Львівської області в рахунок виконання основного зобов"язання відповідача щодо оплати заборгованості у розмірі 205461,40 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 1642252,97 грн. за договором про надання споживчого кредиту.

Тобто, ПАТ «Дельта Банк» просив про задоволення вимог іпотекодержателя визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю предмета іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем, яким є ПАТ "Дельта Банк".

В той же час пунктом 4.2 іпотечного договору, укладеного між АКІБ «Укр Сиббанк» та ОСОБА_1, передбачено, що звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, позасудового врегулювання у відповідності до умов договору та Закону України «Про іпотеку, та з інших передбачених законом підстав.

Відповідно до Закону України «Про іпотеку», п.4.3 Іпотечного договору право визначення підстави та способу звернення стягнення належить іпотекодержателю, яким є ПАТ «Дельта Банк».

Пунктом 4.5 іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки з застосуванням позасудового врегулювання здійснюється відповідно до розділу 5 Договору та відповідно до Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до п.5.1, 5.2 Іпотечного договору сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позасудове врегулювання здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: 5.2.1 - передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов»язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, визначеному Законом України «Про іпотеку»; п.5.2.2. - отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь - якій особі на підставі договору купівлі - продажу від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотеко держателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Позасудове врегулювання може бути застосовано сторонами в будь - який момент звернення стягнення на предмет іпотеки, але в будь - якому разі лише до моменту набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

За змістом положень розділу 4.3 іпотечного договору право визначення підстави та способу звернення стягнення належить іпотекодержателю, який, як вбачається з позовної заяви, звернувшись з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № б/н від 31.03.2008 року обрав спосіб звернення шляхом передачі іпотекодержателю предмета іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем АТ "Дельта Банк", тобто, просив звернути стягнення на предмети іпотеки з застосуванням позасудового врегулювання відповідно до розділу 5 цього договору.

Пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у випадку якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя який передбачив би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов»язання (ст. 37 Закону України «Про іпотеку»), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до ст. 39 цього Закону, а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З врахуванням положень ст. 11 ЦПК України суд не наділений правом самостійно змінювати предмет чи підставу заявленого позову, і повинен розглядати справу в межах заявлених позивачем вимог.

Враховуючи те, що відповідно до п.4.3 договору іпотеки, укладеного між сторонами 20.11.2007 року, право визначення підстави та способу звернення стягнення належить іпотекодержателю, те, що п. 5.2.1 іпотечного договору передбачено передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов»язання на підставі окремого договору про задоволення вимог, а не на підставі рішення суду, обраний позивачем спосіб реалізації в судовому порядку іпотечного майна не передбачений ні ст. ст. 38, 39 Закону України «Про іпотеку», ні договором іпотеки, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1, що на думку суду є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк».

Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно зясувавши обставини в справі, дослідивши в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк», слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212, 215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність та усунення перешкод у здійснення права власності зобовязати здійснити державну реєстрацію права власності, припинення права власності іпотекодавця, припинення право користування житловим приміщенням всіх мешканців, виселення іпотекодавця та інших мешканців, відмовити.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Камянка-Бузький районний суд Львівської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя У.І.Костюк