Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року м. Київ
Суддя судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

Гвоздик П.О.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 06 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 18 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 звернулися до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на рішення Франківського районного суду м. Львова від 06 листопада 2014 року, залишене без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 18 травня 2015 року, яким позов задоволено. Визнано заповіт від імені ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2, посвідчений 27 травня 2015 року державний нотаріусом П'ятої Львівської державної нотаріальної контори Білінським І.І., недійсним.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 просять судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити або передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Крім того, заявником порушено клопотання про поновлення пропущеного строку касаційного оскарження.

Оскільки причина пропуску цього процесуального строку є поважною, клопотання підлягає задоволенню, а касаційний строк - поновленню.

Розглянувши касаційну скаргу, вважаю, що підстави для відкриття касаційного провадження відсутні, виходячи з наступного.

Встановивши, на підставі доказів, яким було надано належну оцінку, ті факти, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало її волі, так як у момент вчинення заповіту ОСОБА_5 не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, що підтверджується, в тому числі, й висновком посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи від 29 серпня 2014 року, місцевий суд, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, на виконання вимог ст. 213 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для визнання вказаного заповіту недійсним та правильно задовольнив позов.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень не вбачається порушення судами норм матеріального та процесуального права, касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. ст. 73, 325, 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 та її представнику ОСОБА_3 строк на касаційне оскарження рішення Франківського районного суду м. Львова від 06 листопада 2014 року та ухвали апеляційного суду Львівської області від 18 травня 2015 року.

Відмовити ОСОБА_2 та її представнику ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити ОСОБА_2 та її представнику.

Касаційну скаргу залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя П.О. Гвоздик