Єдиний унікальний номер 341/766/15-ц
Номер провадження 2/341/381/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді -Мельник І.І.

секретаря -Матейко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Галичі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, малолітньої: ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог - служба у справах дітей Галицької райдержадміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 20 квітня 2015 року звернувся до Галицького районного суду з позовом і просить постановити рішення, яким визнати ОСОБА_2 та її малолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням у домоволодінні по Січових Стрільців, 15 в с. Німшин Галицького району Івано-Франківської області.

В позовній заяві ОСОБА_1 посилається на ті обставини, що він є одноособовим власником житлового будинку, що знаходиться по вул. Січових Стрільців, 15 в с. Німшин Галицького району Івано-Франківської області.

Крім нього, в будинку також проживають його дружина та син, які є членами його сімї і ведуть з ним спільне господарство. До 2013 року в будинку також проживала і зареєструвалась дружина сина, відповідач ОСОБА_4 разом з неповнолітньою дочкою, а його (позивача) онукою - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Сімейне життя сина з відповідачкою не склалося і приблизно в другій половині 2012 року вона разом неповнолітньою дочкою перейшла проживати до своїх батьків в с. Придністровя Галицького району, де фактично проживають дотеперішнього часу, залишаючись бути зареєстрованими в його будинку.

Шлюб між його сином та відповідачкою розірвано в судовому порядку 04 березня 2015 року, за рішенням суду неповнолітню дочку ОСОБА_5 залишено проживати разом з матірю - ОСОБА_2. Добровільно виписатися з належного йому будинку остання не бажає. Всі витрати з утримання будинку, оплати комунальних послуг протягом всіх цих років він несе один, а його усні прохання до відповідача про те, щоб вона добровільно виписалася з малолітньою дочкою з його будинку відповідач ігнорує.

Факт непроживання відповідача в його будинку понад строки, встановлені законом, без поважних причин стверджено актами перевірок, складених головою сільської ради та депутатами сільської ради, а також заявами свідків. Вважає, що не проживаючи в його будинку без поважних причин понад встановлені строки, відповідачі втратили право користування будинком.

Через те, що бувша невістка з внучкою зареєстровані, але не проживають в його будинку, він (позивач) не може належним чином користуватися житлом, змушений нести зайві витрати по оплаті за комунальні послуги.

Представник позивача, його син, ОСОБА_6, який діє за дорученням, виданим Демешківською сільською радою 17.03.2015 року, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій позовні вимоги підтримав повністю, справу просив розглянути у його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_2 теж звернулася до суду з письмовою заявою, в якій позов визнала повністю, справу просила розглянути у її відсутності.

Представник служби у справах дітей надіслала в адресу суду письмову заяву в якій вказує, щоб розгляд справи проводити у відсутності представника, а також врахувати права та законні інтереси малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши представлені доводи позивача та перевіривши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що позивач є одноособовим власником житлового будинку, що знаходиться по вул. Січових Стрільців, 15 в с. Німшин Галицького району, що стверджується довідкою Демешківської сільської ради за № 40 від 13 березня 2015 року, а з цього ж виконкому за № 132 від 13 березня 2015 року вбачається, що у даному будинку зареєстровані також бувша невістка позивача, ОСОБА_2 з малолітньою дочкою ОСОБА_5, 2008 року.

Сімейне життя сина та невістки позивача не склалося і в 2012 році ОСОБА_2 разом з неповнолітньою дочкою залишила житловий будинок позивачаі перейшла проживати до своїх батьків в с. Придністровя Галицького району, де фактично проживають дотеперішнього часу.

Факт не проживання ОСОБА_2 з неповнолітньою дочкою ОСОБА_5 в спірному будинку понад строки, встановлені законом, без поважних причин стверджено актами перевірок, складених депутатом сільської ради, письмовими заявами свідків, де вказано, що відповідач в будинок не зявляється та не проживає з 2012 року.

Як зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року з послідуючими змінами і доповненнями Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України у справах про визнання наймача або члена його сімї таким що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає в спірному будинку з 2012 року без поважних причин.

У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання у відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Що стосується неповнолітньої дочки відповідачки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 судом встановлено, що відповідачка, як мати дитини, при залишенні житлового будинку позивача, добровільно виселилась з нього разом з дочкою та перейшла проживати до своїх батьків в с. Придністровя. З копії рішення Галицького районного суду від 04 березня 2015 року вбачається, що шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 розірвано, малолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено проживати разом з матірю, ОСОБА_2. Наведені вище обставини та докази дозволяють суду дійти до висновку, що неповнолітня особа може бути визнана такою, що втратила право користування житлом, в тому числі і в будинку, що належить позивачу, у випадку вибуття на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше житлове приміщення разом з одним з батьків.

Суд вважає, що за наведених вище в рішенні обставин і доказів позов є обгрунтованим і підлягає до задоволення.

На підставі вищенаведеного, ст. 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 213, 214, 215 ЦПК України суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2,09 вересня 19834 року народження та малолітню ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування будинком № 15, по вул. Січових Стрільців в с. Німшин Галицького району Івано-Франківської області.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення через Галицький районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_7