Справа № 191/1242/15-ц
Провадження № 2/191/772/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
10.08.2015 м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у
складі: головуючого - судді Прижигалінської Т.В.
за участю секретаря - Каліневич Ж.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа : Головне управління імміграційної служби України в Дніпропетровській області про втрату права на користування житлом,-
Позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа : Головне управління імміграційної служби України в Дніпропетровській області про втрату права на користування житлом.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначили, що їм в рівних частках на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірно-господарськими побудовами, розташований за адресою : АДРЕСА_1.
У жовтні 2001 року та квітні 2005 року відповідачі ( брат покійного чоловіка та батька позивачів ) за згодою покійного були зареєстровані у вказаному будинку, але жодного дня в ньому не мешкали. На теперішній час вони мешкають в м. Дніпропетровськ та по незрозумілим причинам не бажають зніматися з реєстрації. Реєстрація відповідачів перешкоджає їм отримати право на державну компенсацію при сплаті комунальних послуг.
У зв'язку з цим, позивачі просять визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим будинком з надвірно - господарськими побудовами, розташованим за адресою : АДРЕСА_1. Крім того, просили стягнути з відповідачів судові витрати по сплаті судового збору.
Позивач - ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Крім того пояснила, що відповідач - ОСОБА_3 вже знятий з реєстрації з житлового будинку за адресою : АДРЕСА_1. Що стосується відповідача - ОСОБА_4, то остання має кредитні зобов'язання, на адресу позивача постійно надходять листи з банку на ім'я ОСОБА_4.
Позивач - ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Крім того пояснив, що в житловому будинку за адресою : АДРЕСА_1 він проживає з 2008 року й по цей час. Жодного дня відповідачі добровільно не проживали в даному будинку, лише приїжджали до бабусі в гості.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися по невідомій суду причині, хоча про день та час судового розгляду були належним чином повідомлені, що підтверджується телефонограмою.
Представник третьої особи в судове засідання не з'явилася, однак надала заяву про розгляд справи без її участі та просила прийняти рішення згідно норм чинного законодавства.
Заслухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд прийшов до наступного висновку.
12.11.2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на ? частку ( кожному ) житлового будинку з надвірно-господарськими побудовами, що розташований за адресою : АДРЕСА_1. Дані свідоцтва зареєстровані в державному реєстрі прав на нерухоме майно.
Згідно технічного паспорту на жилий будинок АДРЕСА_1, власниками даного жилого будинку є : ОСОБА_2 - ? частина; ОСОБА_1 - ? частина.
З витягу з домової книги вбачається, що ОСОБА_4 з 11.10.2001 року, а ОСОБА_3 з 12.04.2005 року зареєстровані за адресою : АДРЕСА_1.
Відповідно акту від 07.04.2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають та не проживали за адресою : АДРЕСА_1.
Згідно довідки квартального комітету № 6 від 28.04.2015 року ОСОБА_1 проживає за адресою : АДРЕСА_1. ОСОБА_4- тітка, ОСОБА_3 - дядько, зі слів сусідів не проживають за даною адресою.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Згідно ст.405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
З норми ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» випливає, що зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст..7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням.
Так, в ході судового розгляду встановлено, що дійсно відповідачі по справі являлися членами сім'ї позивачів, зареєстровані за адресою : АДРЕСА_1, але за даною адресою не проживали та не проживають по теперішній час без поважних причин. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідач- ОСОБА_3 добровільно знявся з реєстрації з житлового будинку за адресою : АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою адресно- довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області.
У зв'язку з цим, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково, а саме : визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - житловим будинком з надвірно - господарським побудовами, розташованим за адресою : АДРЕСА_1,
Крім того, враховуючи правила ст..88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача - ОСОБА_2, понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп..
На підставі викладеного та ст.ст. 319, 405 ЦК України, ст..7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст.ст.10,11, 60, 88, 209, 212-215,224-226 ЦПК України,
суд , -
Позовні вимоги задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_4, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Синельникове Дніпропетровської області, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - житловим будинком з надвірно - господарським побудовами, розташованим за адресою : АДРЕСА_1, що є підставою для зняття її з реєстрації.
Стягнути з ОСОБА_4, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Синельникове Дніпропетровської області, паспорт серії НОМЕР_2, виданий 24.03.1998 року Синельниківським МРВ УМВС України в Дніпропетровській області, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер : НОМЕР_1, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 ( двісті сорок три ) гривні 60 копійок.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: Т. В. Прижигалінська