Провадження №: 2/752/1272/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2015 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретарів судового засідання Ткачук М.І., Короткій Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

03.11.2014 року ОСОБА_1, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 01.08.2014 року в м. Києві по пр. Голосіївському мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів: НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4, «Scoda Superb» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2, «Dodge Ram Van» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 та «Nissan Almera» д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_5 Винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29.09.2014 року визнано ОСОБА_3 Транспортний засіб - автомобіль НОМЕР_5 був застрахований за договором обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ «СК «Нова» відповідно до полісу № АС/6759630 від 01.02.2014 року з лімітом відповідальності за шкоду завдану майну - 50 000, 00 грн. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку № 9396 від 14.08.2014 року виконаного ТОВ «ЕАК «Довіра» дійсна ринкова вартість автомобіля НОМЕР_6 до потрапляння в дорожньо-транспортну пригоду складала 133 535, 34 грн., а за даними звіту про визначення вартості КТЗ після ДТП № 9396/1 від 14.08.2014 року, дійсна ринкова вартість автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди склала 66 399, 92 грн., проведення відновлювального ремонту є недоцільним, однак позивач не погодився з тим, що транспортний засіб є фізично знищеним і виявив бажання отримати відшкодування, що становить різницю між вартістю автомобіля до та після дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 17 135, 42 грн. Крім шкоди завданої пошкодженням транспортного засобу позивача, останньому завдано шкоди у зв»язку з ушкодженням здоров»я, оскільки понесені витрати на лікування склали 1 421, 00 грн. Зазначила також, що зверталися до відповідача з заявою щодо компенсації завданої шкоди в добровільну порядку, однак зазначена вище заява залишена ним без виконання. Просила стягнути на користь ОСОБА_2 з ПрАТ «СК «Нова»: суму страхового відшкодування у розмірі 50 000, 00 грн., моральну шкоду у розмірі 253, 75 грн.; з ОСОБА_3: непокриту страховим відшкодуванням шкоду у розмірі 17 135, 42 грн., у зв»язку з пошкодженням транспортного засобу, 1 421, 00 грн. на відшкодування вартості витрат на лікування, моральної шкоди у розмірі 3400, 25 грн., оскільки в результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено єдиний автомобіль сім»ї позивача, останній довгий час перебував на лікуванні в Головному військовому медичному клінічному ордену Червоної зірки центрі «Головний військовий клінічний госпіталь», який знаходиться в Печерському районі м. Києва, змушений був кожного дня без особистого транспорту їхати з Дніпровського району м. Києва на лікування. Також відсутність транспортного засобу внесла коригування в звичний режим життя сім»ї, оскільки зникла можливість виїзду на відпочинок, відвідування друзів, що, в свою чергу, негативно вплинуло на психічний стан позивача. Судові витрати просила розподілити пропорційно задоволенню позовних вимог.

Ухвалою суду від 19.01.2015 року позовні вимоги до ПрАТ «СК «Нова» залишені без розгляду.

У судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали, просили стягнути з ОСОБА_3 непокриту страховим відшкодуванням шкоду у розмірі 17 135, 42 грн., 3 400, 25 грн. моральної шкоди, 1 421, 00 грн. на відшкодування вартості витрат на лікування, 9 999, 66 грн. витрат на правову допомогу та 243, 60 грн. судового збору.

Представник відповідача заявлений позов визнав частково, а саме в частині стягнення 17 135, 42 грн. за шкоду завдану майну, в решті позовних вимог просив відмовити у повному обсязі.

Заслухавши думку учасників судового розгляду справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.08.2014 року в м. Києві по пр. Голосіївському мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів: НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4, «Scoda Superb» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2, «Dodge Ram Van» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 та «Nissan Almera» д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_5

Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_3, що підтверджується постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29.09.2014 року (а.с. 6-7).

Відповідно до вимог ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Обов»язкова цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «Dodge Ram Van» д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ «СК «Нова» відповідно до полісу № АС/6759630 від 01.02.2014 року.

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку від 14.08.2014 року, виконаного ТОВ «ЕАК «Довіра», вартість відновлювального ремонту КТЗ визначена за витратним підходом складає 204 173, 77 грн., ринкова вартість КТЗ визначена за порівняльним підходом складає 133 535, 34 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складає 98 123, 04 грн. (а.с. 18-20).

За даними звіту про визначення вартості КТЗ після ДТП № 9396/1 від 14.08.2014 року, виконаного ТОВ «ЕАК «Довіра», дійсна ринкова вартість автомобіля після потрапляння в дорожньо-транспортну пригоду склала 66 399, 92 грн. (а.с. 21-23).

Звертаючись в суд з позовом, представник позивача послалася на те, що позивач не погодився з визнанням належного йому транспортного засобу, пошкодженого за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача фізично знищеним і просив відшкодувати йому різницю вартості транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

За правилами ч. 2 ст. 30 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної

пригоди.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

З огляду на встановлені судом обставини, що вартість належного на праві власності позивачу транспортного засобу «Scoda Superb» д.н.з. НОМЕР_2 до пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді склала 133 535, 34 грн., а після дорожньо-транспортної пригоди - 66 399, 92 грн., то за заявою ОСОБА_2, який заперечив що зазначений автомобіль є фізично знищений, розмір майнової шкоди, що підлягає відшкодуванню складає 67 135, 42 грн.

30.10.2014 року позивач звертався до відповідача з заявою про добровільне відшкодування матеріальної шкоди у зв»язку із дорожньо-транспортною пригодою, однак остання залишена без виконання (а.с. 24-25).

У судовому засіданні позивач та його представник стверджували, що ПрАТ «СК «Нова» виконало свої зобов»язання за договором обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/6759630 від 01.02.2014 року, визнало страховим випадком дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 01.08.2014 року в м. Києві по пр. Голосіївському за участю автомобілів: НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4, «Scoda Superb» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2, «Dodge Ram Van» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 та «Nissan Almera» д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_5, потерпілому у цій же дорожньо-транспортній пригоді, ОСОБА_2 у зв»язку з пошкодженням транспортного засобу - автомобіля НОМЕР_6 виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 50 000, 00 грн.

За правилами ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Звертаючись в суд з позовом, представник позивача стверджує, що позивач відмовився визнати автомобіль фізично знищеним, просив відшкодувати різницю між вартістю автомобіля НОМЕР_6 до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Приймаючи до уваги, що ринкова вартість автомобіля НОМЕР_6 до дорожньо-транспортної пригоди - 133 535, 34 грн., а після пошкодження за наслідками дорожньо-транспорної пригоди 66 399, 92 грн., а за умов виплати страхового відшкодування у розмірі 50 000, 00 грн., відшкодуванню шкоди завданої позивачу пошкодженням транспортного засобу за рахунок відповідача ОСОБА_3 підлягає 17 135, 42 грн.

Позовні вимоги щодо відшкодування відповідачем ОСОБА_3 вартості витрат на лікування у розмірі 1 421, 00 грн. не підлягають задоволенню судом, оскільки відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності» таке страхування здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров»ю та майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортних пригод та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до змісту зазначеної норми Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності», зазначений закон має на меті захистити не лише права потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди.

За правилами ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, тільки у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Так, відповідно до умов договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - поліс № АС/6759630, укладеного ОСОБА_3 та ПрАТ «СК «Нова» щодо транспортного засобу автомобіля НОМЕР_5, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну життю і здоров»ю потерпілих складає 100 000, 00 грн., безумовна франшиза - 00,00 грн.

Таким чином, ліміт відповідальності по шкоді завданій життю і здоров»ю позивача ОСОБА_2 складає 100 000, 00 грн., а розмір витрат на лікування, які поніс позивач в результаті дорожньо-транспорної пригоди, що мала місце 01.08.2014 року в м. Києві по пр. Голосіївському складає 1 421, 00 грн. Отже, саме ПрАТ «СК «Нова», яким застрахована обов»язкова цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля НОМЕР_5, має виплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну життю та здоров»ю потерпілого ОСОБА_2

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що заявлені ОСОБА_2 вимоги до ОСОБА_3 щодо відшкодування витрат на лікування у розмірі 1 421, 00 грн., задоволенню не підлягають.

Що ж стосується позовних вимог позивача у частині відшкодування моральної шкоди, то вони знайшли своє підтвердження та підлягають частковому задоволенню відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України.

Звертаючись в суд з вимогою про відшкодування моральної шкоди, позивачем в обґрунтування цих позовних вимог не у повному обсязі надано суду докази на їх підтвердження, а тому при визначені розміру моральної шкоди суд приймає до уваги тільки ту обставину, що сам факт пошкодження майна, що було власністю та використовувалося за призначенням свідчить про завдання йому моральної шкоди та необхідність вживання заходів для відшкодування завданої майнової шкоди.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров»я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

З огляду на викладене, врахувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку що позивачу завдано моральну шкоду, яка може бути відшкодована в грошовому вираженні сумою в розмірі 2 500, 00 грн.

За правилами ст. 79 ЦПК України до судових витрат відносяться витрати сторін на правову допомогу.

Відповідно до договору про надання правової допомоги б/н укладеного 25.10.2014 року між адвокатом ОСОБА_1 та ОСОБА_2, останній скористався правовою допомогою фахівця у галузі права, а також відповідно до п. 3 цього договору, сторони домовились, що розмір гонорару адвоката за виконання обов»язків, покладених на нього п. 1.1.-1.8. цього договору, складає 10 000, 00 грн. без ПДВ (ПДВ не нараховується) та підлягає перерахуванню клієнтом на поточний рахунок адвоката у наступному порядку та спосіб: до 03.11.2014 року - 3 333, 33 грн., до 03.12.2014 року - 3 333, 33 грн., до 03.01.2015 року - 3 333, 33 грн.

На виконання умов договору про надання правової допомоги від 25.10.2014 року, позивачем було сплачено фахівцю у галузі права 9 999, 66 грн., які позивач просить суд зобов»язати відшкодувати йому відповідачем ОСОБА_3.(а.с. 83, 84, 85).

Заявлені позивачем вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу підтверджено договором про надання правової допомоги від 25.10.2014 року, платіжними дорученнями № АТМ05В1Q4L від 05.11.2014 року, № АТМ03ВVAJR від 03.12.2014 року, № АТМ02ВРРFN від 12.01.2015 року.

Статтею 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу» встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб»єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Так, при розмірі мінімальної заробітної плати у місячному розмірі 1218, 00 грн., 40 відсотків становить сума, що розрахована наступним чином: 1218:100% х 40 % = 487, 20 грн. Позивач просить стягнути 9 999, 66 грн. за 21 год. роботи, отже, 1 год. коштує: 9 999, 66 : 21 год. = 476, 17 грн., що не перевищує 40% від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі.

Однак, як видно зі змісту договору про надання правової допомоги б/н від 25.10.2014 року, укладеного між адвокатом ОСОБА_1 та ОСОБА_2, адвокат зобов»язалася надати клієнту послуги щодо звернунення в суд з позовом до ПрАТ «СК «Нова» та ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, а також шкоди, завданої життю та здоров»ю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Клієнтом було внесено на рахунок адвоката 9 999, 66 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № АТМ05В1Q4L від 05.11.2014 року, № АТМ03ВVAJR від 03.12.2014 року, № АТМ02ВРРFN від 12.01.2015 року.

За даними актів приймання-передачі виконаних робіт/наданих послуг за договором про надання правової допомоги б/н від 25.10.2014 року № 1,2,3,4,5,6,7 відповідно від 03.11., 03.12. 2014 року, 03.01., 03.02, 03.03., 03.04., 03.05. 2015 року, адвокатом було надано послуги щодо звернення в суд з позовом до ПрАТ «СК «Нова» та ОСОБА_3.

Звертаючись в суд з позовом, позивачем також було пред»явлено вимоги до двох відповідачів і тільки під час перебування справи в провадженні суду ПрАТ «СК «Нова» виконало свої зобов»язання щодо виплати страхового відшкодування потерпілому від протиправних дій його страхувальника, що стало підставою для залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_2 до ПрАТ «СК «Нова».

Відтак понесені позивачем витрати на правову допомогу підлягають відшкодуванню відповідачем ОСОБА_3, в розмірі 1/2 частини від понесених, а саме: 9 999, 66 грн. : 2 = 4 999, 83 грн.

Судові витрати понесені позивачем у частині сплати судового збору необхідно покласти на відповідача за правилами ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, ст.ст. 1187,1167 ЦК України, ст.ст. 10,11,60,61,88,147,212,213-215,218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позові вимоги ОСОБА_1, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження - Київська область, Васильківський район, смт Калинівка) на користь ОСОБА_2 на відшкодування майнової шкоди 17 135, 42 грн., на відшкодування моральної шкоди 2 500, 00 грн., судові витрати по сплаті судового збору 243, 60 грн., судові витрати на правову допомогу в розмірі 4 999,83, що разом складає належну до стягнення суму в розмірі 24 878 (двадцять чотири тисячі вісімсот сімдесят вісім) грн.85 коп..

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії, через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Плахотнюк К.Г.