УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
9 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до адвоката Кудлюка Олександра Івановича про розірвання договору про надання правової допомоги та стягнення грошових коштів за невиконаним договором за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним вище позовом, посилаючись на те, що 23 березня 2009 року між ним та адвокатом Кудлюком О.І. було укладено договір № 121 про надання юридичних послуг з підготовки та оформлення правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач також зобов'язався оформити на його ім'я право власності на земельну ділянку для обслуговування даного об'єкту нерухомості.

Відповідно до п. 4.1 додаткової угоди до договору він сплатив Кудлюку О.І. 3 500 доларів США, що еквівалентно 30 тис. грн.

Зазначав, що відповідач узятих на себе зобов'язань не виконав.

Враховуючи наведені обставини та те, що він неодноразово звертався до адвоката із вимогами про розірвання договору та повернення сплачених грошових коштів, просив розірвати договір від 23 березня 2009 року, укладений між ним та Кудлюком О.І., про надання правової допомоги та стягнути з останнього на його користь 3 500 доларів США.

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 червня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Розірвано договір від 23 березня 2009 року, укладений між адвокатом Кудлюком О.І. та ОСОБА_4, про надання правової допомоги.

В іншій частині позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення по суті позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, із висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно застосувавши норми ст.ст. 901, 903, ст. 12 Закону України «Про адвокатуру», врахувавши положення Правил адвокатської етики, схвалених ВККА при КМУ від 1 жовтня 1999 року, на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені, зокрема, оспорюваного договору і додаткової угоди до нього, обґрунтовано виходив із того, що ОСОБА_4 як замовник має право відмовитися від послуг адвоката та не зобов'язаний пояснювати причину відмови, а останній не може перешкоджати цьому.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову в частині стягнення грошових коштів за договором про надання правової допомоги, суди зазначили, що відповідачем договір частково виконано, проти чого не заперечував і сам позивач, але сторони не надали розрахунку вартості фактично виконаних робіт.

Колегія суддів погоджується із такими висновками.

ОСОБА_4 оскаржує і фактично не погоджується із тим, що розірвавши договір, суд не повернув йому кошти, отримані адвокатом.

Суди, відмовляючи у цій частині позову та із урахуванням вимог ст. 653 ЦК України, виходили з того, що договір розривається достроково, а тому, оплата праці проводиться за фактично виконану роботу.

Будь-які розрахунки позивачем не були надані, хоча він сам під час розгляду справи не заперечував часткового виконання відповідачем обов'язків за договором.

Доводи касаційної скарги зводяться до оцінки доказів, що не є компетенцією суду касаційної інстанції, та не спростовують висновків судів і не дають підстав вважати, що ними при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Таким чином, оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшли висновку про часткове задоволення позову.

Виходячи з принципу диспозитивності, закріпленого ст. 11 ЦПК України, та заявлених позовних вимог, рішення судів попередніх інстанцій є правильними та законними, ухвалено із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Журавель
Судді:В.А. Черненко
С.П. Штелик