Справа № 629/1806/14-к
Номер провадження 1-кп/629/199/15
У Х В А Л А

03.06.2015 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Попова Олексія Григоровича,

за участю секретаря судового засідання Габор В.В.,

прокурора Іванчака А.О.,

обвинуваченого ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лозова Харківської області кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, який має на утриманні неповнолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_4, працюючого, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, фактично мешкає за адресою: Харківська область, м. Лозова, мікрорайон 1АДРЕСА_1, раніше не судимого, -

за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

в с т а н о в и в:

До Лозівського міськрайонного суду Харківської області надійшло кримінальне провадження № 0001313 відносно ОСОБА_1 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Потерпілий та його захисник подав до суду клопотання про забезпечення цивільного позову, в якому просить накласти арешт на все майно з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на суму 110141 (сто десять тисяч сто сорок одна) гривня 96 копійок.

Прокурор, обвинувачений та його захисник заперечували проти клопотання про забезпечення цивільного позову.

Потерпілий та його захисник у судове засідання не з`явилися, про час та дату судового розгляду були повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Вивчивши матеріали справи, доводи клопотання, суд дійшов до наступного.

Згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у звязку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Питання щодо накладення арешту на майно врегульовано зокрема Розділом ІІ Главою 17 КПК України.

Виходячи з аналізу положень процесуального законодавства, розглядаючи заяву про накладення арешту на майно, суд має з урахуванням доказів, наданих цивільним позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

З огляду на те, що цивільним позивачем не вказано вид майна на яке має бути накладено арешт, а також вартості майна, визначити співмірність із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням не вбачається можливим. Окрім того потерпілим не доведено обставин, що свідчили про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Зазначені обставини суд вважає такими, що позбавляють гарантованої реальної можливості відповідача захистити свої права у випадку якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

При цьому, суд також зазначає, що відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 128, 172 КПК України, ст.ст.151-153 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні заяви потерпілого та його захисника про забезпечення цивільного позову відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Олексій Григорович Попов