Дата документу 16.09.2015 Справа № 554/3315/15-ц
Справа №554/3315/15-ц
Провадження №2/554/1767/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 р. м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого-судді Чуванової А.М.

з участю секретарів : Лисенко С.С., Ігнатенко С.Ю., Кучеренко В.В., Шевченко О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання договору іпотеки недійсним; треті особи: приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_5, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати недійсним договір іпотеки від 20.08.2007 року, укладений міжОСОБА_1, ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк», посвідчений 20.08.2007 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_4, та зареєстрований в реєстрі за №216; зняти заборону відчуження нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі (магазину), яке знаходиться в м.Полтава по вул.Куйбишева,19-а, внесеного на підставі договору іпотеки від 20.08.2007 року, укладеного між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк», посвідчений 20.08.2007 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_4, та зареєстрований в реєстрі за №216.

Позов обґрунтовував тим, що 20.08.2007 року, міжОСОБА_1, ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк», було укладено оспорюваний договір іпотеки. 14.03.2015 року позивачу стало відомо про те, що 02.03.2015 року Октябрським районним судом м.Полтави за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 винесено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки по договору іпотеки. Позивач зазначає, що вказаний договір іпотеки не відповідає вимогам законодавства України, дії ПАТ КБ «Приватбанк» фактично направлені на позбавлення позивача права власності на належне йому майно. Договір іпотеки у випадку позивача є похідним від основного зобовязання, яким є договір кредиту, що був нібито укладений між банком з однієї сторони та іпотекодавцями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з іншої сторони. Проте, жодних кредитних договорів, в тому числі і кредитний договір від 20.08.2007 року №PLLAGA00000096, позивач з банком не укладав, тому відсутні підстави для виникнення будь-яких зобовязань позивача перед банком, зокрема по договору іпотеки. Також,зазначив, що в оскаржуваному договорі іпотеки сторонами фактично не визначено змісту, розміру основного зобовязання та відсутнє посилання на правочин, у якому встановлено основне зобовязання, оскільки позивач та ОСОБА_2 не отримували жодних кредитів у ПАТ КБ «Приватбанк», а тому й не укладали відповідних кредитних договорів.

Позивач ОСОБА_1 та його представник у судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити повністю, додатково пояснили, що договір іпотеки не зареєстровано в реєстрі, відсутнє посилання на основне зобовязання, номер, серія заставної відсутні.

Представники відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» в судовому засіданні позов не визнали, надали письмові заперечення та пояснили, що всі умови виконані договору, чітко вбачається предмет договору, з основним договором сторони ознайомилися; та просили застосувати строк позовної давності, оскільки позивач його пропустив.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що заставної немає, іпотека забезпечує зобовязання, якого не існує.

Представник третьої особи ОСОБА_5 позов визнав, просив його задовольнити.

Третя особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_4 до суду не зявився, просив справу розглядати у його відсутність, з позовними вимогами не згоден, надав письмові заперечення, в яких зазначив, що договір іпотеки містить усі істотні умови, передбачені ст.18 Закону України «Про іпотеку»; згідно договору іпотеки нерухомого майна, посвідченого ним 20.08.2007 року за реєстровим №216, іпотекодавці виступили майновими поручителями з забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_5 по кредитному договору від 20.08.2007 року №PLLAGA00000096, укладеного між ним і відповідачем (іпотекодержателем).

Заслухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 серпня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_2 і ОСОБА_1 (іпотекодавці) було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_4, та зареєстрований в реєстрі за №216 (а.с.10-15). Відповідно до умов договору іпотекодавці передали в іпотеку банку належне їм на праві спільної часткової власності майно нежитлову будівлю (магазин) літ. «А-2», загальною площею 606,6 кв.м за адресою : м.Полтава, вул..Куйбишева,19-а.

20.08.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №PLLAGA00000096, згідно умов якого останній отримав грошові кошти у розмірі 535 195,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,44% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення боргу 18.08.2017 року(а.с.45-47).

Відповідно до п.6 договору іпотеки: «Іпотекодавці з умовами Кредитного договору ознайомлені повністю та згодні»; п.7 договору іпотеки «В забезпечення виконання Позичальником зобовязань за Кредитним договором Іпотекодавці надали в іпотеку нерухоме майно (предмет іпотеки), детальний опис зазначений у п.33.3 цього договору»; п.33.1 договору іпотеки «Предметом цього договору є надання Іпотекодавцями в іпотеку нерухомого майна, зазначеного в п.33.3 цього договору (далі Предмет іпотеки) в забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_5 (далі Позичальник)…»; п.7.3 кредитного договору від 20.08.2007 року №PLLAGA00000096: «Забезпечення виконання Позичальником зобовязань за даним Договором виступає договір іпотеки (Нежитлова будівля (магазин) м.Полтава, вул.Куйбишева, буд.19а)…». Згідно відмітки, згода на кредитному договорі за підписом ОСОБА_2, свідчить, що вона ознайомлена з самим змістом кредитного договору (а.с.47).

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 02.03.2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5В було задоволено, стягнуто заборгованість за кредитним договором від 20.08.2007 року №PLLAGA00000096, та звернено стягнення на нежитлову будівлю (магазин). Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 28.04.2015 року зазначене рішення суду першої інстанції змінено в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та вирішення питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.08.2015 року рішення апеляційного суду Полтавської області від 28.04.2015 року скасоване, передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції; в ухвалі, зокрема, зазначено, що вирішуючи спір, апеляційний суд обгрунтовано виходив із того, що позичальник неналежно виконував умови договору кредиту, внаслідок чого утворився борг і позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення, як визначено законом та договором.

Згідно нотаріально посвідченої заяви від 20.08.2007 року (а.с.48) ОСОБА_5 дав свою згоду на передачу в іпотеку його дружиною ОСОБА_2 нежитлової будівлі (магазину) №19-а по вул.Куйбишева у м.Полтаві, придбаної за спільні кошти в період перебування в зареєстрованому шлюбі, в забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору від 20.08.2007 року №PLLAGA00000096.

Відповідно до ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом;

Таким чином, оспорюваний договір іпотеки містить вичерпну інформацію щодо його сторін, а також щодо розподілу їхніх прав та обовязків. Суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1

Стосовно посилань позивача на відсутність заставної, слід зазначити, що оскаржуваний договір іпотеки п.5 містить посилання на видачу заставної, а згідно ст.18 Закону України «Про іпотеку» саме інформація про посилання на видачу заставної або її відсутність є істотною умовою іпотечного договору. Отже, договір іпотеки містить всі істотні умови та відповідає вимогам чинного законодавства України.

Що стосується заяви відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про застосування строків позовної давності до позовних вимогОСОБА_1, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (пункт 1), за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. (пункт 5).

Статтею 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (пункт 3), сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (пункт 4).

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України від 01.12.2004 N 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

З урахуванням наведеного, оскільки прав та охоронюваних законом інтересів позивача, про захист яких він просить у позові, відповідачем не порушено, і суд відмовляє позивачу у позові по суті в зв'язку з безпідставністю позовних вимог, питання порушення строку позовної давності (за даних обставин) не впливає на суть винесеного рішення і відповідно, строк позовної давності, як спосіб захисту саме порушеного права, при вирішенні даного спору застосуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.10,11,58,59,60,88,212-215,218 ЦПК України, ст.ст.215,203 ЦК України, Законом України «Про іпотеку»,суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання договору іпотеки недійсним; треті особи: приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_5, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м.Полтави шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які беруть участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: : ОСОБА_6