Справа № 202/781/14-ц
Провадження № 2/0202/714/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 вересня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді Зосименко С.Г.

при секретарі Журавльов А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор», ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся у січні 2014 року до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві позивач посилався на те, що 27.12.2006 року між ним та «M&T Toys LTD» було укладено договір комісії № 0611/3589/impa про відкриття акредитиву на суму 264000 Євро та кредитний договір № 1/CY008Q від 16.08.2007 року про надання кредиту у розмірі 457600 Євро.. Вимоги до «M&T Toys LTD», що випливають із вказаних договорів, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами ПАТ «Акцент-Банк», ТОВ «Фактор», ОСОБА_1, ОСОБА_2 договорів поруки. «M&T Toys LTD» зобов'язання за договорами належним чином не виконував, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 03.01.2014 року за договором комісії у розмірі 987923,06 Євро, що складається з: 275739,97 Євро - заборгованість за кредитом, 207371,57 Євро - заборгованість по процентам за користування кредитом, 504811,52 Євро - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; за кредитним договором у розмірі 1533125,63 Євро, що складається з: 411840,00 Євро - заборгованість за кредитом, 421407,33 Євро - заборгованість по процентам за користування кредитом, 699878,30 Євро - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.11.2010 року було стягнено заборгованість з поручителів ТОВ «Фактор», ОСОБА_1, ОСОБА_2 за кредитним договором та договором комісії. Позивач просив стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості, враховуючи стягнуту заборгованість за рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за договором комісії № 0611/3589/impa 27.12.2006 року у розмірі 550961,39 Євро, що складає 6083456,72 грн. та складається з: 163663,37 Євро - проценти, 378298,02 Євро - пеня та за кредитним договором № 1/CY008Q ВІД 16.08.2007 року у розмірі 1301023,52 Євро, що складає 14365290,23 грн. та складається з: 274560 Євро - заборгованість за кредитом, 352202,34 Євро - заборгованість а процентами, 674261,18 Євро - пеня, судові витрати по справі.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.08.2014 року позовна заява ПАТ КБ «Приватбанк» була залишена без розгляду

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.10.2014 року ухвалу суду від 14.10.2014 року було скасовано та справу направлено для розгляду по суті.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» при новому розгляді справи підтримав позовні вимоги та просив задовольнити. Суду пояснив, що кредитним договором встановлено строк позовної давності у 5 років по вимогам про стягнення кредиту, процентів за його користуванням, винагород, витрат банку, пені та штрафів. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.11.2010 року було стягнуто суму заборгованості за кредитним договором та договором комісії станом на 11.03.2010 року. Даним рішенням було підтверджено дію договорів поруки № 1-2 від 16.08.2007 року, № 1-3 від 16.08.2007 року, № 1-4 від 16.08.2007 року, укладених з відповідачами. За договорами поруки обсяг відповідальності поручителів не збільшився після укладання додаткової угоди № 1 від 14.08.2008 року, тому підстав для припинення договорів поруки немає. Кредитний договір та договір комісії діють до повного їх виконання.

Представник Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор» у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання з'явився. Проти задоволення позову заперечував.

Представник ОСОБА_1 подав до суду письмове заперечення на позовну заяву, в яких просив застосувати строк позовної давності відповідно до ст. 559 ЦК України.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання з'явилася. Позовні вимоги не визнала. Подала до суду письмові заперечення на позовну заяву, в які просила застосувати строки позовної давності.

Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 27.12.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та «M&T Toys LTD» було укладено договір комісії № 0611/3589/impa про відкриття акредитиву на суму 264000 Євро.

Відповідно до п. 1.1.1. договору комісії комісіонер зобов'язаний укласти від свого імені і за рахунок комітента акредитивну угоду з ВОТО, s.r.o.,Словаччина (Бенефіціар) у відповідності до додатку № 1 до цієї угоди, яка є її невід'ємною частиною. У відповідності до п. 1.1.2 договору комісії комісіонер зобов'язується доручити Garantibank, Амстердам, Нідерланди (Підтверджуючий банк) додати своє безвідкличне підтвердження до вказаного акредитиву. Згідно додатку № 1 до договору комісії комітент доручив комісіонеру відкрити в підтверджуючому банку акредитив на суму 264000 Євро з відстрочкою платежу 360 днів з моменту підтвердження. При цьому у відповідності до розділу 78 додатку № 1 відшкодування Підтверджуючому банку з урахуванням нарахованих таким банком відсотків та комісій по цьому акредитиву, комісіонер зобов'язується сплатити після отримання СВІФТ-повідомлення з зазначенням прийнятих до оплати документів та дати погашення фінансування.

17.11.2008 року до комісіонера надійшло СВІФТ-повідомлення, в якому було зазначено, що з урахуванням відстрочки платежу та відсотків і комісії Підтверджуючого банку, він вимагав відшкодувати витрати в розмірі 275739,97 Євро в строк до 31.12.2008 року. З урахуванням вимог п. 1.1.1. договору комісії комітент зобов'язаний був надати комісіонеру необхідні кошти для проведення платежів по акредитиву, але належним чином комітент свої обов'язки не виконав.

Також договором комісії передбачена оплата послуг комісіонера.

Комісіонер свої зобов'язання за договором комісії виконав у повному обсязі, відшкодувавши Підтверджуючому банку витрати по оплаті товару, поставленого комітетнику, у розмірі 257550,08 Євро та 18189,89 Євро, всього - 275739,97 Євро. Комітент «M&T Toys LTD» зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, не відшкодував у повному обсязі кошти та не сплатив комісію комісіонеру, у зв'язку із чим у нього виникла заборгованість станом на 03.01.2014 року у розмірі 987923,06 Євро, що складається з: 275739,97 Євро - заборгованість за кредитом, 207371,57 Євро - заборгованість по процентам, 504811,52 Євро - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

16.08.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та «M&T Toys LTD» було укладено кредитний договір № 1/CY008Q, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 457600 Євро.

Згідно п. 2.1. кредитного договору позивач зобов'язався за рахунок міжбанківського кредиту Komercni banka надати позичальнику кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії з лімітом 457600 Євро в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплаті відсотків, винагород, відшкодування витрат банку в обумовлені договором строки. У відповідності з міжбанківською угодою та п. 2. 2. Кредитного договору кредит був наданий позичальнику для поповнення оборотних активів, спрямованих на проведення платежу за акредитивом № 1607/4040/impa, відкритого згідно контракту № 10072007 від 10.07.2007 року та акредитиву № 1607/4040/impa, що відкритий згідно контракту № 2006/3994/69 від 20.04.2007 року.

У відповідності до п. 2.3. кредитного договору термін повернення кредиту визначений у додатку 1 до цього договору, що є його невід'ємною частиною. Строк повного погашення кредиту відповідно до кредитного договору - 15.02.2011 року.

У відповідності до п. п. 6.1., 6.2. кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі EURIBOR (6m) +6,25%)х2% річних. Крім того, за користування кредитом, згідно п. 6.9. кредитного договору позичальник повинен вплачувати банку 0,375% суми кредитної лінії, що сплачується на протязі 30 днів від дати підписання кредитного договору. Пунктом 7.1. кредитного договору передбачено сплату пені позичальником при порушенні умов кредитного договору. Згідно п. 7.5. кредитного договору здійснюється нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань протягом трьох років.

В порушення умов кредитного договору боржник повернення кредиту та сплату відсотків не здійснив, у зв'язку із чим утворилася заборгованість станом на 03.01.2014 року у розмірі 1533125,63 Євро, що складається з: 411840,00 Євро - заборгованість за кредитом, 421407,33 Євро - заборгованість по процентам за користування кредитом, 699878,30 Євро - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

14.02.2008 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 1/CY008Q від 16.08.2007 року, якою було визначено строк дії договору - 15.02.2011 року.

Зобов'язання за кредитним договором № 1/CY008Q ВІД 16.08.2007 року та договором комісії № 0611/3589/impa 27.12.2006 року було забезпечено згідно договору поруки № 1-3 від 16.08.2007 року, укладеного з ОСОБА_1 та договору поруки № 1-4 від 16.08.2007 року, укладеного з ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно частин 1, 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється , якщо кредитор не пред'явить вимогу до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки.

В п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Якщо кредитним договором не визначені інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих коштів має обчислюватися з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком може бути несплата чергового платежу. В разі пред'явлення вимоги до поручителя, кредитор має звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником взятих на себе зобов'язань перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України.

За своєю правовою природою строк, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК є преклюзивним (припиняючим). Його закінчення є підставою для припинення поруки, цей строк не може бути поновлено, зупинено чи перервано з підстав, передбачених статтями 263, 264, ч. 5 ст. 267 ЦК України.. Враховуючи те, що строк поруки не є строком порушеного права, а строком існування самого зобов'язання поруки, права кредитора і обов'язок поручителів по його закінченню припиняються, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого за межами передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України строку, бо з його закінченням припиняється матеріальне право.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість за кредитним договором почала виникати з лютого 2009 року. У 2010 році позивач звертався до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором № 1/CY008Q ВІД 16.08.2007 року та договором комісії № 0611/3589/impa 27.12.2006 року. Рішенням суду від 19.11.2010 року було стягнуто з поручителів заборгованість за даними договорами, яка виникла станом на 11.03.2010 року. Строк дії кредитного договору № 1/CY008Q від 16.08.2007 року закінчився 15.02.2011 року. Строк дії договору комісії № 0611/3589/impa 27.12.2006 року закінчився 31.12.2008 року. З даним позовом до суду банк звернувся тільки у 17.01.2014 року. Таким чином, відсутні правові підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором № 1/CY008Q ВІД 16.08.2007 року та договором комісії № 0611/3589/impa 27.12.2006 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як поручителів.

Зобов'язання за кредитним договором № 1/CY008Q ВІД 16.08.2007 року та договором комісії № 0611/3589/impa 27.12.2006 року було забезпечено шляхом укладання між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Фактор» договір поруки № 1-2 від 16.08.2007 року та договором поруки б/н від 20.03.2013 року, укладеного з ПАТ «Акцент-Банк».

Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України або ГПК України віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Пунктом 15 даної Постанови визначено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Аналогічний висновок викладений в Постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року по справі № 6-745ц15.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що провадження у справі в частині позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк» та ТОВ «Фактор» підлягає закриттю, повідомивши позивача, що розгляд даних вимог віднесено до юрисдикції господарського суду.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів не стягується на користь позивача сплачений судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст. 61 Конституції України, ст. ст. 16, 215, 526, 549, 551, 553, 554, 559, 610, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 79, 88, 208, 209, 212-215, 224-226, 360-7 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Провадження у справі в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ТОВ «Фактор» про стягнення заборгованості за кредитним договором закрити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя С.Г. Зосименко