справа № 208/8022/13-ц
№ провадження 2/208/1347/15
РІШЕННЯ

Іменем України

04 червня 2015 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Гібалюк Т.Я.

при секретарі Бардадим О.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Журавель І.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки,

встановив:

ОСОБА_3 звернулася з позовом до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання недійсним кредитного договору від 22 серпня 2008 р. та договору іпотеки від 22 серпня 2008 р. Позов мотивує тим, що були укладені договори 22 серпня 20008 р. Вона отримала кредит від банку в сумі 250000 доларів США та у забезпечення виконання своїх зобов»язань передала в іпотеку своє нерухоме майно- комплекс торгівельних павільйонів. Вважає, що договори підлягають визнанню недійсними, оскільки вони суперечать основним засадам цивільного законодавства, щодо справедливості, добросовісності та розумності; форма договору не відповідає вимогам закону - кредитний договір та договір іпотеки не були посвідчені нотаріально; волевиявлення не було вільним та не відповідало її внутрішній волі; договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків, обумовлених ним, оскільки фактично кредитний договір який укладався на умовах з метою реконструкції майна, про що зазначено в самому договорі, однак насправді був укладений договір під впливом помилки, так як за відсутності дозволу на реконструкцію, договір не міг бути реалізований - він є таким що був укладений під впливом помилки. Крім того, відповідач переклав ризики знецінення національної валюти України виключно на позивача - позичальника за кредитним договором та споживача кредитних послуг, що є порушенням цивільного законодавства України.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечував, пояснив, що укладені між сторонами кредитний та іпотечний договори є дійсними, відповідають вимогам цивільного законодавства.

Суд, вислухав сторони, вивчив матеріали справи, вважає що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання кредитного та іпотечного договорів недійними необхідно відмовити з наступних підстав.

22.08.2008 р. між позивачем ОСОБА_3 та Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є відповідач Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» було укладено кредитний договір № 014/81-80/127-08Д про надання кредиту у сумі 250000 доларів США.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 22.08.2008 р. між позивачкою та Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» було укладено Договір іпотеки № 12/81-80/128-08Д. Відповідно до умов Договору іпотеки позивач передав відповідачу в іпотеку нерухоме майно: комплекс торгових павільйонів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. 1-3, 5 ст.. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

В судовому засіданні позивачкою не надані суду докази того, що при укладанні кредитного договору її не попередили, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за цим договором несе споживач, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» що при укладанні кредитного договору банком було порушено принци справедливості щодо надання кредиту у доларах США, форма договору не відповідає вимогам закону, волевиявлення не було вільним та не відповідало її внутрішній волі; договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків, обумовлених ним,

Відповідно до п. 6.7 Кредитного договору позичальник ОСОБА_3 перед укладанням цього Договору в письмовій формі повідомлена про всі умови споживчого кредитування в АТ «Райффайзен Банк Аваль» та орієнтовну сукупність вартість кредиту (відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою НБУ № 168 від 10.05.2007 року), що підтверджується повідомленням про Умови кредитування, які є невід'ємною частиною цього договору, та не мала зауважень, претензій щодо наданої інформації. Надана позичальнику ОСОБА_3 інформація була повною, необхідною, доступною, достовірною та своєчасною.

Відповідно до п. 1.11.1 Кредитного договору усі платежі для повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом повинні здійснюватись позичальником у валюті кредиту, в строки та на умовах встановлених цим Договором.

Кредитний договір підписаний особисто ОСОБА_3, тобто вона підписом цього договору погодилася з усіма його умовами та була обізнана про погашення кредитних зобов'язань в валюті кредиту

Кредитний договір № 014/81-80/127-08Д від 22.08.2008 року був укладений між ОСОБА_3 та АТ «Райффайзен Банк Аваль» у письмовій формі.

Договір іпотеки № 12/81-80/128-08Д від 22.08.2008 р. укладений між ОСОБА_3 та АТ «Райффайзен Банк Аваль» у письмовій формі та був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Кир'як С.А. за реєстр. № 3203 від 22.08.2008 року.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

П. 6.6. Кредитного договору встановлено, що у відповідності до ст. 628 ЦК України даний договір є змішаним та містить елементи кредитного договору, договору іпотеки та договору доручення.

Ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (Змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Нотаріальне посвідчення договору передбачено ст. 209 ЦК України. Правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. Нотаріальне посвідчення може бути вчинене на тексті лише такого правочину, який відповідає загальним вимогам, встановленим ст. 203 цього Кодексу. На вимогу фізичної або юридичної особи будь-який правочин з її участю може бути нотаріально посвідчений.

На підставі ст. 577 ЦК України якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню. Застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації у випадках та в порядку, встановлених законом. Ті ж самі вимоги щодо обов'язкового нотаріального посвідчення договору іпотеки передбачені ст. 18 Закону України «Про іпотеку».

Таким чином, обов'язкове нотаріальне посвідчення кредитного договору, відповідно до діючого законодавства не передбачено. Договір іпотеки укладений у письмовій формі та нотаріально посвідчений, як того вимагає законодавство. Тому підстави для визнання кредитного договору та договору іпотеки нікчемними відсутні.

Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

На підставі п. 1.12.1 Кредитного договору при отриманні кредиту позичальник гарантує, що:

а) позичальник спроможний здійснити цей Договір та виконати зобов'язання за ним;

б) умови даного Договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є

розумними та справедливими;

в) позичальник не знаходиться під впливом омани, обману, насильства, погрози,

зловмисної угоди або збігу важких для нього обставин. Позичальник спроможний

здійснити цей Договір і виконання зобов'язань по ньому, оскільки він немає обмежень у

право та дієздатності. Позичальник не є жодним чином обмеженим законом, іншим

нормативним актом, судовим рішенням або іншим, передбаченим чинним

законодавством, способом в своєму праві укладати цей Договір та виконувати усі умови,

визначені в ньому;

г) не існує ніякого відомого Позичальнику розслідування з боку суду, господарського

суду, державних чи інших органів, яке може суттєво негативно вплинути на фінансові

можливості або діяльність Позичальника та про які Банк не був попереджений до

укладання цього договору.

В п. 1.12.2 зазначено, що сторони погодили, що з укладанням цього Договору сторони досягли згоди з усіх його істотних умов та не існує будь-яких умов, які можуть бути істотними та необхідними за змістом цього Договору.

Кредитні кошти надавалися Банком позичальнику ОСОБА_3 за її заявою на проведення реконструкції та ремонту нерухомого майна (якого саме майна ОСОБА_3 не зазначала, що також відображено в Кредитному договорі), але вона в порушення умов кредитного договору використала кредитні кошти на свій розсуд та протягом всього строку користування кредитом не надала Банку жодного документу, що підтверджував би цільове використання кредиту.

Банком в забезпечення кредитних зобов'язань ОСОБА_3 прийнято в іпотеку комплекс торгових павільйонів, загальною площею 240,8 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1. Зазначене нерухоме майно належить ОСОБА_3 на підставі рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 23.04.2008 року, за позовом ОСОБА_3 до ПП «Світлана-2000» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, яке набрало законної чинності 04.05.2008 року. Відомості, що об'єкт, який передавався в іпотеку є об'єктом незавершеного будівництва, як тепер стверджує ОСОБА_3 Банку не надавалися. Суду також не надано доказів того, що об'єкт, який передавався в іпотеку є об'єктом незавершеного будівництва.

Відповідно до ч. З ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В порушення цієї норми, Позивачем не надано жодного доказу в підтвердження позовних вимог.

Відповідно до п. 2 частини 1 Кредитного договору цільове використання кредиту - на проведення ремонту та реконструкції нерухомого майна.

В п. 1.4.1 Кредитного договору вказано, що Банк надає позичальнику кредит на умовах його забезпечення, цільового використання, строковості, повернення та плати за користування.

П. 1.7.1. ч. 2 Кредитного договору передбачено, що Банк здійснює видачу кредиту позичальнику однією сумою чи траншами згідно з кредитною/ними заявкою/ами позичальника. Кредит надається однією сумою чи траншами шляхом перерахування кредитних коштів в безготівковій формі на поточний рахунок позичальника в Банку.

За весь період кредитування, тобто з 22.08.2008 року і по теперішній час документи, які б підтверджували цільове використання кредитних коштів Позичальником до Банку не надавалися.

Керуючись ст.ст. 10,11,59-61, 209, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд -

вирішив:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Гібалюк Т. Я.