Справа № 639/5039/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова

в складі: головуючого - судді Труханович В.В.

за участю секретаря - Антохіної О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерної компанії «Харківобленерго» про зобов'язання усунути порушення прав споживача, суд

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2015 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_1 з позовом до АК «Харківобленерго», в якому просив суд визнати неправомірним не встановлення відповідачем приладу обліку електричної енергії в кімнаті АДРЕСА_1 в період часу з 01.01.2003 року по 06.06.2003 року; визнати неправомірним припинення електропостачання кімнати АДРЕСА_1, яке відбулося 06.06.2003 року за безпосередньої участі АК «Харківобленерго»; зобов'язати відповідача за власний рахунок встановити прилад обліку електричної енергії та поновити постачання електричної енергії в АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що в з листопада 1983 року він займає кімнату НОМЕР_1 у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1

Оплата комунальних послуг під час його проживання відбувалась шляхом утримання відповідних сум з заробітної плати, при цьому індивідуальний облік спожитої електричної енергії приладами обліку не здійснювався.

06 червня 2003 року було повністю припинено подачу електроенергії в кімнату АДРЕСА_1 на підставі відповідного Акту, у зв'язку з несанкціонованим користуванням електричною енергією. Відключення відбулося за межами вказаної кімнати.

Позивач вказує, що до 06.06.2013 року він ніяких електромонтажних робіт в кімнаті не проводив, а тому на його думку несанкціонованість користування електричною енергією полягала у відсутності приладу обліку, та відсутності договору між ним та АК «Харківобленерго».

Таким чином, позивач вказує, що відповідач не мав права відключати кімнату НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 від постачання електричної енергії, у зв'язку з чим він і був змушений звернутися до суду з даним позовом.

16 червня 2015 року представником відповідача було надано письмові заперечення, в яких останній просив суд відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування заперечень вказано, що з приводу вимог позивача про визнання неправомірним невстановлення приладу обліку та відключення 06.06.2013 року електропостачання вже ухвалено рішення суду. Стосовно інших позовних вимог вказано, що між сторонами відсутні договірні правовідносини, оскільки позивач не звертався з заявою про укладання договору про користування електричною енергією, та договір не укладався. Вимоги позивача про зобов'язання відповідача за власний рахунок встановити прилад обліку електричної енергії та поновити постачання електричної енергії без укладання договору, а також без встановлення приладу обліку суперечить вимогам чинного законодавства.

Позивач в судовому засіданні заявлений позов підтримав, підтвердив обставини, викладені в ньому, просив суд його задовольнити.

Представник відповідача, ОСОБА_2 яка діє на підставі довіреності від 30.04.2015 року, в судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на письмові заперечення, просила суд відмовити в його задоволенні.

Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

В судовому засіданні було встановлено, що з листопада 1983 року ОСОБА_1 займає кімнату НОМЕР_1 в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1

Зазначений гуртожиток зареєстрований за Державою в особі Верховної Ради (користувач ВАТ «Харківський завод тракторних самохідних шасі»). (а.с. 6)

Рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради від 12.06.2002 року №679 будинок АДРЕСА_1 було виключено з числа гуртожитків ВАТ «Харківський завод тракторних самохідних шасі».

Рішенням Харківської міської ради від 19.11.2003 року №212/03 було надано згоду на прийняття до комунальної власності міста, зокрема, житлового будинку по АДРЕСА_1 на підставі рішення ХІV сесії ХМР від 24.06.203 року. (а.с. 9)

06 червня 2013 року кімнату НОМЕР_1 житлового будинку по вул. Клапцова, б. 6 у м. Харкові було відключено від користування електричною енергією, у зв'язку з встановленням несанкціонованого використання електричної енергії, про що складено відповідний Акт від 06.06.2003 року. (а.с. 8)

Позивач вважає, що припинення електропостачання кімнати АДРЕСА_1, яке відбулося 06.06.2003 року за безпосередньої участі АК «Харківобленерго» є неправомірним, а також, на його думку, є неправомірним невстановлення відповідачем приладу обліку електричної енергії в зазначеній кімнаті в період часу з 01.01.2003 року по 06.06.2003 року, у зв'язку з чим позивач просить суд зобов'язати відповідача за власний рахунок встановити прилад обліку електричної енергії та поновити постачання електричної енергії в АДРЕСА_1.

Розглядаючи даний позов суд виходить з положень Цивільного процесуального кодексу України щодо обов'язку доказування.

Відповідно до ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Заперечуючи проти позову, представник відповідача надала суду копію рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.08.2010 року, ухваленого в цивільній справі №2-424/10 за позовом ОСОБА_1 до АК «Харківобленерго» про захист прав споживача та відшкодування моральної шкоди, за результатом розгляду якої в задоволенні позову було відмовлено

З даного рішення вбачається, що предметом судового спору були правовідносини сторін щодо постачання фізичним особам електричної енергії.

Судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_1 фактично ніколи не перебував у договірних правовідносинах з АК «Харківобленерго» з приводу постачання електричної енергії для населення, а тому і не може вважатися споживачем відповідних послуг.

Прилад обліку в житлі позивача не був встановлений з вини самого позивача.

Відключення помешкання ОСОБА_1 від постачання електричної енергії було здійснене працівниками ліквідованого на теперішній час ВАТ «ХЗТСШ», а тому АК «Харківобленерго» не може нести ніяку відповідальність за відповідні дії.

Під час розгляду справи 06.08.2010 року суд дійшов наступного висновку: у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 після припинення енергопостачання його житла і до 06.08.2010 року не звертався до АК «Харківобленерго» з вимогами про укладання договору про користування електричною енергією та встановлення в його жилому приміщенні приладу обліку спожитої електроенергії, підстави для поновлення постачання електричної енергії фактично відсутні, а тому його твердження про неправомірність бездіяльності відповідача, що виражається у не поновлені енергозабезпечення його житла є безпідставними.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, рішенням суду від 06.08.2010 року встановлені обставини, які в даному випадку є підставою для відмови ОСОБА_1 в задоволенні вимог про визнання неправомірним припинення електропостачання кімнати АДРЕСА_1, яке відбулося 06.06.2003 року, та про визнання неправомірним невстановлення відповідачем приладу обліку електричної енергії в кімнаті АДРЕСА_1 в період часу з 01.01.2003 року по 06.06.2003 року.

З приводу інших позовних вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про електроенергетику», енергопостачальники - учасники оптового ринку електричної енергії України, які купують електричну енергію на цьому ринку з метою її продажу та/або постачання споживачам або з метою її експорту та/або імпорту; споживачі енергії - суб'єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю.

Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» передбачено, що Споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Отже, чинним законодавством чітко встановлено, що споживання електричної енергії має відбуватися тільки на підставі договору.

Відповідно до ч.1 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

В судовому засіданні сторони пояснили, що між АК «Харківобленерго» та ОСОБА_1 договір про постачання електроенергії відсутній, а представник відповідача додатково вказала, що ОСОБА_1 навіть не звертався до АК «Харківобленерго» з пропозицією укладання відповідного договору .

Пунктом 1.9 Правил користування електричною енергією для населення передбачено, що постачальники електричної енергії за регульованим тарифом на закріпленій території не мають права відмовити споживачу або субспоживачу, електроустановки якого розташовані на цій території, в укладенні договору, за умови дотримання вимог законодавства України, зокрема цих Правил та інших нормативно-технічних документів.

Пунктом 8 Правил користування електричною енергією для населення встановлено, що прилади обліку електричної енергії (далі - прилади обліку) мають бути придбані, встановлені, підключені енергопостачальником, а їх вартість та вартість послуг з встановлення оплачена: а) для новозбудованих будинків - забудовниками; б) у разі розділу обліку електричної енергії - організаціями, які здійснюють розділ обліку.

Проте, як було встановлено судом між сторонами відсутні договірні відносини з приводу постачання електричної енергії, що свідчить про безпідставність вимог ОСОБА_1 про зобов'язання відповідача за власний рахунок встановити прилад обліку електричної енергії та поновити постачання електричної енергії в АДРЕСА_1.

За таких обставин, у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.

Крім того, суд зазначає, що до спірних правовідносин положення Закону України «Про захист прав споживачів» не застосовуються, оскільки відповідно до його преамбули, цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів, але, як було встановлено у рішенні вище, між сторонами відсутні договірні правовідносини з приводу споживання та постачання електричної енергії, та ОСОБА_1 не має статусу споживача в розумінні Закону України «Про електроенергетику».

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 5, 8, 10, 11, 15, 57-60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 714 ЦК України, ст. 1, 26 Закону України «Про електроенергетику», п. 1.9, 8 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України №28 від 31.07.1996 року, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Акціонерної компанії «Харківобленерго» про зобов'язання усунути порушення прав споживача - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з моменту одержання його копії.

Суддя В. В. Труханович