АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження 22/ц-796/5978/2015 Доповідач - Слободянюк С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду у цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Слободянюк С.В.,

суддів - Корчевного Г.В., Крижанівської Г.В. ,

при секретарі - Трофименко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Солом*янського районного суду м.Києва від 26 лютого 2015 року за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення коштів,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулось в суд з позовом до фізичних осіб-підприємців (далі ФОП) ОСОБА_3 і ОСОБА_4 і, збільшивши позовні вимоги, (а.с.111,112), просила суд солідарно стягнути з відповідачів на її користь кошти в сумі 48678,65 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 22 лютого 2013 року позивачка уклала з відповідачем ФОП ОСОБА_3 договори підряду, які підписано останньою, про виготовлення та встановлення меблів. ФОП ОСОБА_3 отримала передоплату, однак меблі не виготовлено і не встановлено.

Рішенням Солом*янського районного суду м.Києва від 26 лютого 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 48687,65 грн., з яких 32000,00 грн. сума боргу; 947,17 грн. - 3% річних; 7222,71 грн. - пеня у розмірі подвійної ставник НБУ за кожен день затримки платежу; 8517,77 грн. - інфляційні витрати. На користь держави з ФОП ОСОБА_4 стягнуто судовий збір в сумі 486,87 грн.

На рішення суду першої інстанції ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що у позові ставилось питання про солідарне стягнення з відповідачів коштів. Апелянт зазначає, що суд фактично звільнів від цивільної відповідальності відповідача ФОП ОСОБА_3

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове зворотне поштове відправлення від 25 травня 2015 року.

Відповідно до положення ч.5 ст.76 ЦПК України вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі.

Відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

В судовому засіданні ОСОБА_3, діючи в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_4, на підставі довіреності від 22 липня 2013 року, апеляційну скаргу не визнала.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом першої інстанції було встановлено, що 22 лютого 2013 року на території ринку «Даринок», який розташований у м.Києві по вулиці Біломорська, 1а між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ФОП ОСОБА_4 було укладено договір № 120 про виготовлення та встановлення « кухні без стільниці» за ціною 40500,00 грн.. який був виконаний у повному обсязі, що підтверджено позивачкою.

22 лютого 2013 року між позивачкою та відповідачем ФОП ОСОБА_4 було укладено усний договір на виготовлення стільниці для кухні у зв`язку із чим відповідачем ФОП ОСОБА_3 було отримані кошти у сумі 12000,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 120/2.

Отримання коштів у зазначеному розмірі відповідачами не оспорювалось.

07 жовтня 2013 року ФОП ОСОБА_3 отримала доплату за виготовлення стільниці для кухні у розмірі 7655, 00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 17 від 07 жовтня 2013 року, що відповідачами не оспорювалось.

Встановлено, що умови договору на виготовлення стільниці для кухні не виконані та кошти, отримані у розмірі 196555,00 грн. не повернуті.

22 лютого 2013 року на території ринку «Даринок», було укладено договір між позивачкою та відповідачем ФОП ОСОБА_4 договір № 121 про виготовлення та встановлення «гардеробної» за ціною 40000,00 грн.

На виконання умов договору позивачкою відповідачу ФОП ОСОБА_3 були передані кошти у розмірі 15000,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 121 від 22 лютого 2013 року.

Проте, всупереч умовам укладеного договору, відповідачем ФОП ОСОБА_4 взяті на себе зобов`язані не виконані, вироби не виготовлено та не доставлено, кошти у сумі 15 000 грн. не повернуті.

04 грудня 2013 року між позивачем та відповідачем ФОП ОСОБА_4 укладений договір про розірвання договору підряду № 121 та 122 від 22 лютого 2013 року відповідно до якого сторони дійшли згоди про розірвання договору підряду №121 та 122 від 22 лютого 2013 року, а виконавець ФОП ОСОБА_4 бере на себе зобов`язання про повернення одержаних коштів від замовника за вищевказаними договорами підряду .

04 грудня 2013 року на виконання умов вищевказаного договору між позивачем та ФОП ОСОБА_4 укладено договір № 412 про погашення заборгованості відповідно до якого останній визнає у повному обсязі заборгованість, що утворилась перед кредитором-позивачем по справі, станом на 04 грудня 2013 року на суму 32957 грн., що виникла у зв`язку із невиконанням боржником договору підряду № 121 та 1222 від 22 лютого 2013року.

Відповідно до пункту 1.2 за цим договором сторони погодились, що сплата заборгованості буде проводитись боржником частинами у наступному порядку: 1 частина в обсязі 967 грн. 04 грудня 2013 року; 2 частина не пізніше 15 січня 2014 року в обсязі 12000,00 грн.; остання частина 20 тис. грн. виплачується кожного місяця по 5 тис. грн. до 15 числа кожного місяця.

Судом встановлено, що зобов`язання по укладеному договору про погашення заборгованості , що утворилась, виконані частково, а саме 04 грудня 2013 року повернуто кошти у сумі 967,00 грн., в іншій частині умови договору не виконані, у зв`язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 32000,00 грн.

Згідно із ст. ст. 526,530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що 05 грудня 2012 року ФОП ОСОБА_4 було надано довіреність ФОП ОСОБА_3 відповідно до якої ФОП ОСОБА_4 уповноважив останню представляти його інтереси перед юридичними та/або фізичними особами з метою укладення від його імені та в його інтересах договорів (правочинів) що стосуються його діяльності як фізичної особи підприємця.

Вказана довіреність видана строком до 31 грудня 2013 року.

При цьому також 05 грудня 2012 року між ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_3 укладений договір представництва (а.с.46,47), відповідно до якого ФОП ОСОБА_3 у порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством, зобов`язується надати ФОП ОСОБА_4 послуги щодо вчинення правочинів (укладання договорів підряду, надання послуг, спрямованих на виготовлення меблів), передбачених в п.1.2 цього договору щодо та довіреності від 05 грудня 2012 року (а.с.51), від імені ФОП ОСОБА_4 (складання,погодження текстів договорів, їх підписання, сплата коштів).

Відповідно до пункту 1.2 за вказаним договором ФОП ОСОБА_3 у якості представника вчиняє правочини від імені та у інтересах ФОП ОСОБА_4: підрядні договори, договори про надання послуг, що спрямовані на виготовлення та монтаж меблів за індивідуальним замовленням та/або їх складові, вчиняти правочини з приймання оплати, складати, погоджувати, подавати та отримувати всі юридично значимі документи,що опосередковують виконання укладених таким чином договорів ( вчинених правочинів).

Відповідно до ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст.241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Судом першої інстанції прийнято до увагу наявність довіреності на вчинення дій від імені ФОП ОСОБА_4 та договору на представництво.

За матеріалами справи відповідач ФОП ОСОБА_3 у відносинах із позивачем за укладеними договорами діяла як представник ФОП ОСОБА_4

За таких суд дійшов обґрунтованого висновку стосовного того, що правовідносини відповідно до укладених договорів на виготовлення меблів виникли виключно між позивачем та відповідачем ФОП ОСОБА_4, а тому обов`язку у відповідача ФОП ОСОБА_3 перед позивачкою не виникло, оскільки вона не є стороною договору.

Крім того, судом першої інстанції було враховано те, що саме відповідачем ФОП ОСОБА_4 були укладені договори на виготовлення та доставку продукції по укладеним договорам, зокрема договір № 122 від 22 вересня 2013 року із ОСОБА_6

Також між відповідачем ОСОБА_4 було укладено трудовий договір із найманим працівником ОСОБА_8, зареєстрований у Деснянському районному центрі зайнятості м. Києва, який також підтверджує те, що відповідач ФОП ОСОБА_4 у правовідносинах із позивачем діяв як виконавець послуг.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнутої суми не оскаржується.

Доводи апеляційної скарги стосовного того, що суд не вирішив питання про солідарну відповідальності відповідачів щодо стягнення з останніх грошових коштів за невиконання умов договорів не заслуговують на увагу, оскільки суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що договори на виготовлення меблів укладались позивачкою саме з відповідачем ОСОБА_4, зобов`язання щодо виготовлення меблів покладено саме на відповідача ОСОБА_4

Наявність довіреностей на вчинення ОСОБА_3 дій від імені ФОП ОСОБА_4 з приводу підприємницької діяльності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що правовідносини, відповідно до укладених договорів на виготовлення меблів, виникли виключно між позивачем та відповідачем ФОП ОСОБА_4, а тому обов`язку у відповідача ФОП ОСОБА_3 перед позивачкою не виникло, оскільки вона не є стороною договору.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін оскаржуваного рішення, оскільки рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги на правильність висновку не спростовують.

Керуючись ст..ст. 303, 307, 308,313 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солом*янського районного суду м.Києва від 26 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: