Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2015 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді Діноісьєвої Н.М.

при секретарі Пальчевській О.Б.

з участю позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ житлового будинку в натурі,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, у якому зазначається, що вона та її матір ОСОБА_1 є співвласниками житлового будинку, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Хариті Кононенко, 7, житловою площею 71,7 кв.м., загальна площа 133,7 кв.м., та який належить їм на праві спільної часткової власності.

Частка позивача у праві спільної часткової власності на будинок становить 18/100, частка відповідача 37/100. Інша частина будинку 45/100 перебуває у власності ОСОБА_3. Відповідно до Рішення Рівненського міського суду від 31 липня 2007 року право спільної часткової власності ОСОБА_3 на домоволодіння № 7 по вул. Хариті Кононенко в м. Рівне припинено та визнано за останньою право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 у відповідному складі приміщень. Оскільки ОСОБА_3 виділила свою частку в натурі із спільного майна, вони (позивач та відповідач) позбавлені можливості здійснити поділ у спосіб, передбачений ст. 367 ЦК України, шляхом укладення нотаріально посвідченого договору. Позивач та відповідач користуються своїми частинами будинку відповідно до правовстановлюючих документів, а саме відповідно до договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_4 25.12.2012 року реєстровий № 2564, згідно якого ОСОБА_1 ОСОБА_2 володіє 18/100 житлового будинку в складі приміщень: ? І веранда площею 3,2 кв.м., 1-1 коридор, 1-2 кухня, 1-3 жила, 1-4 савузол, 2-4 жила, жилою площею 36,2 кв.м., загальною площею 60,0 кв.м., що згідно з проведеним розрахунком складають 18/100 в праві власності (ідеальну частку) на домоволодіння. Все домоволодіння складається: А1 житловий будинок; Е1 сарай; Ж сарай; ? № 1 огорожа; № 3 ворота; № 4 огорожа; ? І замощення. Земельна ділянка на якій розташоване домоволодіння, частка в праві власності на яке є предметом зазначеного Договору, площею 1146 кв.м. належить ОСОБА_1, ОСОБА_3, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 12.01.2004 р. № 3490; кадастровий № :01:028:0094. Між сторонами спору щодо порядку користування і володіння будинком, проте не влаштовує режим власності спільна часткова. Частка позивача та відповідача, фактично є окремим обєктом. Покликаючись на наведене, положення ст. 367 ЦК України, позивач просить здійснити поділ будинку між нею та ОСОБА_1 шляхом припинення спільної власності та поділу належної їм нерухомості на квартири № 2 та № 3, відповідно.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 ОСОБА_2 позов підтримала повністю, просила його задоволити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти його задоволення.

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

Окрім визнання позову, обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 ОСОБА_2 стверджується наступним.

Встановлено, що ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є співвласниками житлового будинку, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Хариті Кононенко, 7, житловою площею 71,7 кв.м., загальна площа 133,7 кв.м., який належить їм на праві спільної часткової власності. Частка позивача у праві спільної часткової власності на будинок становить 18/100, частка відповідача 37/100. Все домоволодіння складається: А1 житловий будинок; Е1 сарай; Ж сарай; ? № 1 огорожа; № 3 ворота; № 4 огорожа; ? І замощення. Наведене стверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень індексний № 28604729 від 25 жовтня 2014 року наданим Реєстраційною службою Рівненського міського управління юстиції Рівненської області.

Позивач доводить що і не заперечується відповідачем, що кожен з них користується своїми частинами будинку відповідно до Договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_4 25.12.2012 року реєстровий № 2564, згідно якого ОСОБА_1 ОСОБА_2 володіє 18/100 житлового будинку в складі приміщень: ? І веранда площею 3,2 кв.м., 1-1 коридор, 1-2 кухня, 1-3 жила, 1-4 савузол, 2-4 жила, жилою площею 36,2 кв.м., загальною площею 60,0 кв.м., що згідно з проведеним розрахунком складають 18/100 в праві власності (ідеальну частку) на домоволодіння. Земельна ділянка на якій розташоване домоволодіння, частка в праві власності на яке є предметом зазначеного Договору, площею 1146 кв.м. належить ОСОБА_5, ОСОБА_3, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 12.01.2004 р. № 3490; кадастровий № :01:028:0094.

Інша частина будинку 45/100 перебуває у власності ОСОБА_3, що стверджується рішенням Рівненського міського суду від 31 липня 2007 року № 2-6957/07, яким право спільної часткової власності ОСОБА_3 на домоволодіння № 7 по вул. Хариті Кононенко в м. Рівне припинено та визнано за останньою право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 у відповідному складі приміщень.

За положенням ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, ОСОБА_3 виділила свою частку в натурі із спільного майна у відповідності до ст. 364 ЦК України.

Висновком експертного дослідження судово будівельно технічних експертиз № 41127/3_ФМ складеного 28.11.2014 року, встановлено технічно можливим виділення в окреме індивідуально визначене нерухоме майно ( в окремі квартири) приміщення першого поверху житлового будинку, який розташований за адресою: вул. Х. Кононенко, 7 в м. Рівне, що згідно технічного паспорту включає такі приміщення: квартира 3 ? приміщення І (веранда), 1-1 (коридор), 1-2 кухня, 1-3 (жила), 1-4 (санвузол), 2-4 (жила).; квартира 2 - ? приміщення І (веранда), ІІ (комора), 2-1 (коридор), 2-2 (передня), 2-3 (коридор), 2-5 (жила), 2-6 (жила), 2-7 (кухня), 2-8 (ванна), 2-8 (туалет).

У відповідності до ч.1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ст. 358 цього ж Кодексу, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок, встановлено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Приміщення, що належать Касаткній ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають два окремі входи, останній фактично користуються своїми частинами як окремими обєктами.

Стосовно визначеного варіанту розподілу квартири у дві окремі відповідач не заперечувала.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність у їх задоволенні.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 3,10,60,88,212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ житлового будинку в натурі задовольнити.

Виділити у власність ОСОБА_1 ОСОБА_2 квартиру № 3, жилою площею 36,2 кв.м., загальною площею 60,0 кв.м., що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Хариті Кононенко, 7 та складається з наступних приміщень: І (веранда), 1-1 (коридор), 1-2 кухня, 1-3 (жила), 1-4 (санвузол), 2-4 (жила).

Виділити у власність ОСОБА_1 квартиру № 2, жилою площею 35,5 кв.м., загальною площею 74,1 кв.м., що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Хариті Кононенко, 7 та складається з наступних приміщень: І (веранда), ІІ (комора), 2-1 (коридор), 2-2 (передня), 2-3 (коридор), 2-5 (жила), 2-6 (жила), 2-7 (кухня), 2-8 (ванна), 2-8 (туалет).

Припинити право спільної часткової власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Хариті Кононенко, 7.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненській міський суд з поданням в 10 денний строк апеляційної скарги.

Суддя Н.М.Діонісьєва