Справа № 755/6402/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"22" червня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючої судді Яровенко Н.О.
при секретарі Бородіні А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровського району в м. Києві про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
Позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментівпосилаючись на те, що з вона є рідною тіткою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Його мати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 - її рідна сестра, померла ІНФОРМАЦІЯ_8. Дитини відповідача привезли до неї на початку червня 2014 року, під час початку бойових дій на території Донецької області. Батько дитини виїхав за кордон у Росію у серпні 2014 року, від родичів дізналась, що він проживає у м. Корольов, Московської області. Відповідач своїх батьківських обов'язків не виконує, дитину не утримує. Тому просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні малолітнього ОСОБА_3, стягнути аліменти на його утримання та стягнути з нього судові витрати.
Позивач в судове засідання не з`явилась, надійшла заява, в якій просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1000грн., проти винесення заочного рішення не заперечує, розглядати справу за її відсутності.
Відповідач до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання.
Третя особа в судове засідання не з`явилась, просить прийняти рішення у відповідності до чинного законодавства.
Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).
ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.11).
Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
З характеристики на ОСОБА_3, учня 3-а класу спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 188 м. Києва з поглибленим вивченням російської мови, вбачається, що за період навчання учня у СШ № 188 батько не виявляв жодної зацікавленості про сина, до школи не приходив, виховання та навчання учня відбувається під доглядом ОСОБА_1 та її чоловіка ОСОБА_5, які постійно відвідують школу, цікавляться здобутками ОСОБА_3, піклуються про нього, забезпечують усім необхідним (а.с.7). Всі обов'язки по утриманню і вихованню дитини виконує мати-ОСОБА_9(а.с.55).
ОСОБА_1 працює у ДП «Е-Консалтинг» оператором з обробки інформації та програмного забезпечення (а.с.20).
На даний час малолітній ОСОБА_3 проживає разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_1 в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.23). З акту обстеження умов проживання від 30 березня 2015 року вбачається, що для дитини створені комфортні умови для проживання (а.с.26).
З висновку щодо доцільність позбавлення батьківських прав від 16.06.2015 року № 5387/41/3/103 вбачається, що орган опіки та піклування вважає за можливе позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з тим, що він ухилився від виховання та утримання дитини (а.с.42-43).
Листом Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві від 15 травня 2015 року повідомлено, що місцезнаходження гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, не встановлено (а.с.44).
Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести
місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Відповідно до ст. 11 Закону України № 2402-III від 26.04.2001 року «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.
Кожна дитина має право на проживання в сім»ї разом з батьками або в сім»ї одного з них та на піклування батьків.
В частинах 1, 6 ст. 12 Закону України № 2402-III від 26.04.2001 року «Про охорону дитинства» вказано, що виховання в сім»ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання , навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров»я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.
Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Постановою ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» п.16 роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Частиною 2 та 3 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
В судове засідання відповідач не надав свої заперечення щодо недоцільності позбавлення його батьківських прав.
Враховуючи те, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та навчанню свого сина, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_2 такий крайній захід впливу як позбавлення батьківських прав.
Стосовно вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини, одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або
одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти в розмірі 1000грн. на дитину щомісячно з дня пред'явлення позову і до повноліття сина.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений в дохід держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.
Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.
З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 150, 164-166, Сімейного Кодексу України, ст.ст. 11, 12 Закону України № 2402-III від 26.04.2001 року «Про охорону дитинства», Постановою ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 213, 215, 218, 226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровського району в м. Києві про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити.
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, позбавити батьківських прав у відношенні сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження від 15.11.2013 року, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сніжнянського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 08 від 07 серпня 2006 року).
Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1 243 грн. 60 коп. судового збору.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця міста Сніжне, Донецької області, аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1000грн. щомісячно, починаючи з 26.03.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. в дохід держави.
В частині стягнення аліментів за один місяць рішення підлягає негайному виконанню.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
До суду може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при його проголошенні протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Суддя Н. О. Яровенко