АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/232/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Корніюк А.П.,

суддів: П'єнти І.В., Талалай О.І.,

з участю секретаря: Сацюк Г.О.

апелянта ОСОБА_1, його представників ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2014 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на період навчання.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

В серпні 2014 року ОСОБА_5 звернулась із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є донькою відповідача, навчається на п'ятому курсі гуманітарно-педагогічного факультету Хмельницького національного університету з терміном навчання по травень 2015 року. Відповідач матеріальної допомоги їй не надає, хоча має таку можливість, а тому ОСОБА_5 просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти в розмірі 800 грн. щомісячно на період навчання, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 16 грудня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_5, яка продовжує навчання, в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 15 серпня 2014 року до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення незаконним, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Апелянт вказує, що судом не взято до уваги його матеріальний стан, зокрема те, що він сплачує комунальні платежі за себе, а також за позивачку та її матір, які зареєстровані в квартирі, а також наявність в нього зобов'язань по кредиту. Крім того, апелянт зазначає, що поза увагою суду залишився той факт, що позивачка навчається за рахунок державного бюджету і, навчаючись на заочній формі навчання, ОСОБА_5 має можливість працевлаштуватися.

Апелянт та його представники апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі і просять її задовольнити, скасувавши рішення суду першої інстанції.

Представник позивача апеляційну скаргу не визнала і просить її відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

ОСОБА_5 до суду не з»явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча про день і час слухання справи повідомлена належним чином.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1, ч. 1 та ч. 2 ст. 307 і ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції правильно встановив і виходив з того, що позивачка є донькою відповідача, яка на даний час є повнолітньою та навчається на 5 курсі гуманітарно-педагогічного факультету Хмельницького національного університету і у зв'язку з навчанням потребує матеріальної допомоги. ОСОБА_1 офіційно працевлаштований, отримує постійний дохід і останнім не доведено свою неможливість надавати допомогу доньці. При встановленні розміру аліментів судом враховано матеріальне становище ОСОБА_1 і його можливість надавати матеріальну допомогу позивачці, яка продовжує навчання, взято до уваги майновий стан позивачки. За таких обставин суд дійшов вірного висновку, що позов ОСОБА_5 підлягає до часткового задоволення і стягнув із відповідача аліменти на утримання позивача, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову, а саме з 15.08.2014 року до закінчення терміну навчання ОСОБА_5, але не довше аніж до досягнення нею 23 років.

Дійшовши такого висновку, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права.

Положеннями ч.ч. 1 і 3 ст. 199 СК України визначено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання й у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно роз»яснень, що викладені в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти в тому розмірі, що визначив суд є недоведеними, адже сплата ОСОБА_1 кредиту та комунальних платежів не є підставою для відмови позивачці у позовних вимогах.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що обставини справи були досліджені поверхнево та не дано оцінку тій обставині, що ОСОБА_5 навчається за рахунок держбюджету України, колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, адже судом першої інстанції було досліджено усі обставини справи та у відповідності із вимогами ст. 212 ЦПК України дана оцінка усі доказам, що надавалися учасниками процесу і ці доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди апелянта з їх оцінкою.

Посилання апелянта на те, що однією із підстав для відмови у позові є той факт, що позивачка, навчаючись на заочній формі навчання, могла б працевлаштуватися і забезпечувати свої потреби є безпідставними, адже відповідно до роз»яснень п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання).

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачка проживає у фактичних шлюбних відносинах, де веде спільне господарство та має спільний бюджет є недоведеним, адже відповідачем в порушення ст. 60 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів вказаних обставин.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом першої інстанції не допущено.

Підстав в межах доводів апеляційної скарги для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 3030, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 16 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк

__________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Сарбей О.Ф. Справа: №22ц/792/232/15

Доповідач - Корніюк А.П. Категорія: 48, 50