06 липня 2015 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Губської Я.В.
при секретарі Приблуда І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Головне управління Департаменту міграційної служби України в Харківській області про усунення перешкод у здійсненні права власності, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, анулювання реєстрації
20.11.2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Головне управління Департаменту міграційної служби України в Харківській області про усунення перешкод у здійсненні права власності, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, анулювання реєстрації.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 26.06.1997 року. В 1999 році він зареєстрував шлюб з відповідачкою ОСОБА_2, в 2001 році в них народилась донька ОСОБА_3 В 2007 році дружина та донька були зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_1, а в вересні 2011 року шлюбні стосунки між ними були припинені і рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12.03.2012 року шлюб розірвано. З моменту припинення шлюбних відносин відповідач колишня дружина та донька залишили квартиру добровільно та мешкають за іншою адресою, чим порушуються його права власника.
Просить на підставі вимог ст.ст. 15,16,391 ЦК України, ст.ст. 64, 72,156 ЖК України усунути перешкоди у здійснення права власності, користування та розпорядження майном, яке належить йому на праві власності, визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 та зобов*язати скасувати її реєстрацію в спірній квартирі. (а.с. 88-89 т.1).
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 24.06.2014 року позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Головне управління Департаменту міграційної служби України в Харківській області про усунення перешкод у здійсненні права власності, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, анулювання реєстрації залишена без розгляду. (а.с. 144 т.1).
Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 16.09.2014 року ухвала Київського районного суду м. Харкова від 24.06.2014 року скасована, справа направлена в суд для подальшого розгляду. (а.с. 169-170 т.1).
Відповідач ОСОБА_2 04.03.2013 року зверталась з зустрічною позовною заявою про поновлення права користування житлом та про визначення порядку користування квартирою.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25.06.2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені частково та поновлено право ОСОБА_2 та неповнолітньої ОСОБА_4 на користування житлом у квартирі АДРЕСА_1. ( а.с. 146 т.1).

Згідно рішення судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 26.02.2015 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 25.06.2014 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 скасовано, ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та неповнолітньої А.О. у користуванні житлом у квартирі АДРЕСА_1. (а.с. 39-41 т.2).

Під час нового судового розгляду позову ОСОБА_1 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. 06.07.2015 року подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявилася, повідомлялася належним чином про час та місце розгляду справи, ніяких заяв до суду не подала. Зі згоди позивача суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача при заочному розгляді справи на підставі доказів, наданих позивачем, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Представник Головне управління Департаменту міграційної служби України в Харківській області в судове засідання не з*явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, просив розглянути справу у їх відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В судовому засіданні встановлено, що позивачу ОСОБА_1 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 26.06.1997 року. (а.с.3-4).

Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» від 20.04.2012 року ( а.с. 5) та відомостей адресно-довідкового бюро від 03.06.2015 року (а.с. 63 т.2) в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована, крім інших відповідач ОСОБА_2 з 24.01.2007 року.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12.02.2012 року шлюб, який був зареєстрований 27.11.1999 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 розірвано. (а.с. 6 т.1).

Судом встановлено, що з вересня 2011 року відповідач ОСОБА_2 в житловому приміщенні в квартирі АДРЕСА_1 не мешкає, ніякої участі в оплаті комунальних платежів не приймає, приміщення залишила восени 2011 року добровільно, перешкод в користуванні житловою площею їй ніхто не чинив.

Як зазначено в рішенні апеляційної інстанції, скасовуючи рішення Київського районного суду м. Харкова від 25.06.2014 року, апеляційний суд прийшов до висновку, що ОСОБА_2 добровільно звільнила житлову площу квартири АДРЕСА_2 восени 2011 року та на даний час потреби у спірній житловій площі не має. Доказів про порушення її прав ОСОБА_1 під час розгляду справи не надала. ( а.с. 39-41 т.2).

Відповідно до ст.ст. 71,72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В разі відсутності особи понад встановлені строки, вона в судовому порядку визнається такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, судом встановлено та підтверджено дослідженими в судовому засіданні доказами, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у спірному житловому приміщенні з вересня 2011 року, тобто понад строків, передбачених законом без поважних причин, і втратила право користування ним.

Доказів на підтвердження перешкод в користуванні житловою площею до суду не надала, документів щодо укладення договору найму з власником приміщення не представила. В порушення вимог закону, що охороняє інтереси власника позивача по справі, відповідач залишається зареєстрованим в жилому приміщенні, що грубо порушує права позивача володіти, користуватися і розпоряджатися належною йому власністю.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може здійснюватись протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,60, 209,212-215,224-226 ЦПК України, ст.ст. 71,72 ЖК України, ст. 391 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 -задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у здійснення права власності, користування та розпорядження нерухомим майном - квартирою № 36 в будинку № 56 по вул. К.Корка в м. Харкові, яка належить йому на праві власності.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1, скасувавши її реєстрацію в даному приміщенні.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя