Справа № 453/628/15 Головуючий у 1 інстанції: Ясінський Ю.Є.
Провадження № 22-ц/783/4583/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Курій Н.М.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за секретаря Куцика І.Б.,

з участю представника Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на ухвалу Сколівського районного суду Львівської області від 15 травня 2015 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за договором про надання послуг з газопостачання,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 15 травня 2015 року заяву Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за договором про надання послуг з газопостачання повернуто стягувачу.

Ухвалу суду оскаржило ПАТ «Львівгаз».

Апелянт стверджує, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржену ухвалу, жодним чином не мотивував таку ухвалу та не зазначив, які саме норми процесуального права порушені, а лише зазначив, що боржник ОСОБА_3 не значиться зареєстрованою за вказаною заявником адресою.

Апелянт вважає, що суд помилково застосував норму ст. 100 ЦПК України, оскільки абзац 3 ч. 4 ст. 100 ЦПК України може бути застосований лише, коли з отриманої інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи боржника буде встановлено його місце проживання чи перебування, що не буде відноситися до території, на яку поширюється юрисдикція відповідного суду.

Апелянт просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити матеріали справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» - ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримав.

ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про день та час судового засідання (а.с.31), про причини неявки суд не повідомила та з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталася, тому колегія суддів вважає за можливе розгляд справи відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України здійснювати без її участі.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення_ представника Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» - ОСОБА_2, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Матеріалами справи підтверджується, що ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» звернулось в Сколівський районний суд Львівської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 940,67 гривень основного боргу та 121,80 гривень судового збору.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про повернення заяви про видачу судового наказу, виходив з інформації, наданої Сколівським РС ГУДМСУ у Львівській області на запит суду в листі №37/677 від 13.05.2015 року про те, що ОСОБА_3 відповідно до адресно-довідкової картотеки не зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому відповідно до вимог ст. 100 ЦПК України заяву про видачу судового наказу повернув стягувачу.

Однак, суд апеляційної інстанції із зазначеним висновком суду не погоджується з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 ЦПК України, суддя повертає заяву про видачу судового наказу у разі, якщо: 1) заявник у встановлений судом строк не усунув недоліки заяви про судового наказу; 2) до моменту відкриття наказного провадження надійшло звернення заявника про повернення заяви про видачу судового наказу; 3)наявні обставини, зазначені у п. 2-4 частини 3 ст. 121 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 3 ч. 6 ст. 100 ЦПК України у разі, якщо за результатами розгляду отриманої судом інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд повертає стягувачу заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до абз. 4 ч. 6 ст. 100 ЦПК України у разі, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи боржника, суд відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Повертаючи заяву ПАТ «Львівгаз», суд зазначив, що боржник ОСОБА_3 за адресою: м. Сколе, вул. Д.Галицького, 45/5, Львівської області не зареєстрована, не встановив зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи боржника.

Таким чином, суд помилково застосував абз. 3 ч. 6 ст. 100 ЦПК України, оскільки така норма може бути застосована лише коли з отриманої судом інформації є можливість встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи боржника.

Якщо з отриманої судом інформації немає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи боржника, суду необхідно було застосувати абз. 3 ч. 6 ст. 100 ЦПК України та відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Суд першої інстанції помилково, за наведених вище обставин,повернув стягувачу заяву Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за договором про надання послуг з газопостачання, оскільки не встановив зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання ОСОБА_3, а тому апеляційний суд доходить висновку, що ухвалу суду, яка постановлена з порушенням вимог процесуального закону необхідно скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 312, п.2 ч.1 ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» задовольнити частково.

Ухвалу Сколівського районного суду Львівської області від 15 травня 2015 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий: Курій Н.М.

Судді: Крайник Н.П.

ОСОБА_4