Справа № 369/6358/15-ц
Провадження № 2/369/2816/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2015 року суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області В.В.Нікушин, розглянувши в м.Києві матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСОЛЬТ ЛТД» про відшкодування майнової шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до відповідача з позовом про відшкодування майнової шкоди.

З поданої позовної заяви слідує, що позивач просить розглядати справу у відповідності до вимог закону «Про захист прав споживачів», в звязку з чим просить звільнити його від сплати судового збору та на підставі ст. 110 ЦПК України розглядати справу за місцем проживання позивача.

Однак, вивчивши матеріали позовної заяви, суд вважає, що дана справа не підсудна Києво-Святошинському районному суду Київської області і підлягає поверненню позивачу для подачі до належного суду виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи 31.07.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю фірма «Консоль ЛТД» та ОСОБА_1 було укладено договір про пайову участь у будівництві №3042/340-467.Даним договором було визначено спільну діяльність з метою досягнення спільних цілей, що повязані із проектуванням, будівництвом та введенням в експлуатацію гаражного комплексу.

Статтею 1 Закону України Про інвестиційну діяльність визначено, що інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об'єкти підприємницької та інших видів діяльності, у результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України Про інвестиційну діяльність інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестицій.

Таким чином, уклавши договір про пайову участь у житловому будівництві, сторони стали учасниками інвестиційного процесу й виниклі між ними правовідносини регулюються спеціальним законом - Законом України Про інвестиційну діяльність, який встановлює загальні принципи, правові та організаційні засади залучення коштів фізичних і юридичних осіб в інвестиційну діяльність.

Між тим, Закон України Про захист прав споживачів регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Пунктом 22 ст. 1 Закону України Про захист прав споживачів визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Таким чином, Закон України Про захист прав споживачів не регулює правовідносини, які виникли між сторонами договору про пайову участь у будівництві.

Відповідно до п.3 Постанови пленуму Верховного суду України №5 від 12.04.1996 р.

«Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вирішуючи питання про характер правовідносин між споживачем та продавцем (виготівником, виконавцем), про наявність підстав і умов їх виникнення, про права і обов'язки сторін, суд має виходити як із норм Закону і прийнятих згідно з ним актів законодавства, так і з відповідних норм Цивільного кодексу України ( 1540-06 ) (далі - ЦК) та іншого законодавства, що регулюють ті ж питання і не суперечать Закону.

У відповідності із ч.1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Як вбачається з позовної заяви між сторонами виник спір, щодо нерухомого майна гаражних комплексу, що знаходиться по вул..В.Коробкова у м.Феодосії та не відноситься до підсудності Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Відповідно до вимог ст. 115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

Згідно ст.121 ЦПК України заява повертається позивачу у випадках, коли справа не підсудна цьому суду.

З врахуванням наведеного вважаю, що позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСОЛЬТ ЛТД» про відшкодування майнової шкоди підлягає поверненню позивачу.

На підставі викладеного та керуючись ст.109, 110, 115, 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСОЛЬТ ЛТД» про відшкодування майнової шкоди - повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається апеляційному суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: В.В.Нікушин