У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

03 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Дем'яносова М.В., Ступак О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом виконуючого обов'язки прокурора Чернігівського району Чернігівської області до Головного управління Держземагенства у Чернігівській області, ОСОБА_4, треті особи: Чернігівське районне управління юстиції у Чернігівській області, Улянівська сільська рада Чернігівського району, Чернігівська районна рада Чернігівської області, про визнання недійсними наказів та свідоцтва про право власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 10 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року виконуючий обов'язки прокурора Чернігівського району Чернігівської області звернувся до суду з позовом до Головного управління Держземагенства у Чернігівській області, ОСОБА_4 про визнання недійсними наказів та свідоцтва про право власності.

Заочним рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10 грудня 2014 року, позов задоволено. Визнано недійсним наказ Головного управління Держземагентства у Чернігівській області від 04.08.2014 року № 25-1195/14-14-сг, яким ОСОБА_4 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка розташована на території Улянівської сільської ради Чернігівського району площею 0,12 га для індивідуального садівництва.

Визнано недійсним наказ Головного управління Держземагентства у Чернігівській області від 18.08.2014 року №25-1381/14-14-сг, яким затверджено проект землеустрою та надано ОСОБА_4 у власність земельну ділянку площею 0,12 га (кадастровий номер НОМЕР_1) для індивідуального садівництва, розташовану на території Улянівської сільської ради Чернігівського району.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності НОМЕР_2, видане 22.08.2014 року реєстраційною службою Чернігівського районного управління юстиції на ім'я ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,12 га для індивідуального садівництва на території Улянівської сільської ради Чернігівського району.

Скасовано рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,12 га (кадастровий номер НОМЕР_1) для індивідуального садівництва на території Улянівської сільської ради Чернігівського району, прийняте 20.08.2014 року реєстраційною службою Чернігівського районного управління юстиції Чернігівської області.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 подав до Чернігівського районного суду Чернігівської області заяву про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 24 грудня 2014 року, заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10 грудня 2014 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 10 березня 2015 року, заяву ОСОБА_4 визнано неподаною та повернуто заявнику.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати постановлені судові ухвали та справу передати на новий розгляд, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові ухвали постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, докази та обставини, на які посилається заявник, були предметом дослідження судів і при їх дослідженні та встановленні судами дотримані норми процесуального права.

Визнаючи неподаною та повертаючи ОСОБА_4 заяву про перегляд заочного рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10 грудня 2014 року, суди вірно виходили з того, що ОСОБА_4 отримавши ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 24 грудня 2014 року про усунення недоліків в установлений строк не виконав вимоги зазначеної ухвали.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 10 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун М.В. Дем'яносов О.В. Ступак