Номер провадження 2/754/4562/15
У Х В А Л А

Іменем України

24 липня 2015 року м. Київ

Суддя Деснянського районного суду міста Києва Петріщева І.В., розглянувши позовну заяву представника Приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій" Маніта О.О. до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором,

В С Т А Н О В И В:

Представник Приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій" Маніта О.О. звернувся до суду з зазначеною заявою, в якій просить стягнути на свою користь з стягнення заборгованості за договором заборгованість за договором у розмірі 31873,70 грн., звернувшись до суду з клопотанням, в якому просить суд відстрочити оплату судового збору.

Перевіривши зазначену позовну заяву й додані до неї матеріали, суд приходить до висновку про залишення позовної заяви без руху, оскільки вона подана без додержання вимог ст.ст. 119, 120 ЦПК України, з наступних підстав.

Згідно ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду позовної заяви майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати; за подання до суду позовної заяви немайнового характеру - 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Питання про відстрочення чи розстрочення судових витрат вправі поставити позивач в клопотанні, що подається разом з позовною заявою або викладається в прохальній частині позовної заяви, де повинен навести обставини, які свідчать про незадовільне (скрутне) матеріальне становище та подати суду відповідні докази, в іншому випадку у суду не має підстав для відстрочення або розстрочення та суд зобов'язаний залишити позовну заяву без руху.

Судом встановлено, що позивач при подачі позовної заяви не надав документ, що підтверджує сплату судового збору в передбаченому законом розмірі за подання до суду позовної заяви майнового характеру, відповідні докази обставин, які свідчать про незадовільне (скрутне) матеріальне становище не надав, надавши суду неправдиві відомості про відкрите виконавче провадження, що не відповідає дійсності та спростовується постановою про закінчення виконавчого провадження ВП№43670804 від 24.12.2014 року, що є неприпустимим.

Ураховуючи вищенаведене, суд відмовляє у задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору, тому позивачу необхідно додати оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру та довести що сплачена сума судового збору зарахована до Державного бюджету України.

Згідно ч. 4 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Суд звертає увагу, що відповідно ч. 2 ст. 64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються до суду в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. В разі подання копії документу вона повинна бути засвідчена відповідно до вимог чинного законодавства України (Закону України "Про нотаріат", Закону України "Про адвокатуру" або ін. Відповідно до п. 5.27 Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 р. N 55, відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів "Згідно з оригіналом", назви, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, засвідчуватись повинна кожна сторінка документа з відтиском печатки підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи".

Судом встановлено, що всупереч зазначених вимог, до позовної заяви додаються копії письмових доказів, які належним чином не завірені, оскільки додані копії завірені без додержання вимог чинного законодавства України.

Згідно ч. 8 ст. 119 ЦПК України якщо позовна заява подається представником позивача, до позовної заяви додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження.

За змістом ч. 1 ст. 42 ЦПК України повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені такими документами: 2) довіреністю юридичної особи.

Згідно ч. 3 ст. 42 ЦПК України довіреність від імені юридичноїособи видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, статутом або положенням, з прикладенням печатки юридичної особи.

Так, замість оригіналу такого документу, визначеного ст. 42 ЦПК України, до позовної заяви може бути додана його належним чином засвідчена копія.

Таким чином, Закон не допускає надання копії довіреності юридичної особи, якщо вона належно не оформлена.

Судом встановлено, у порушення зазначеної вимоги до позовної заяви не додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження, оскільки копія довіреності належним чином не засвідчена.

Представник юридичної особи має засвідчити надані йому права документами, що підтверджують службове становище керівника і його повноваження: посвідченням, протоколом про обрання на посаду, наказом про призначення, витягом з реєстру підприємств та організацій України або витягом або іншим.

Повноваження керівника юридичної особи перевіряються за статутом або положенням.

Якщо в статуті не має спеціальних норм щодо повноважень представляти інтереси юридичної особи в суді, то в силу закону такі повноваження мають лише керівники виконавчого органу.

Суд звертає увагу на те, що повноваження виконуючого обов'язки генерального директора ОСОБА_3 не підтверджені законом, статутом або положенням відповідно вимог чинного законодавства України, оскільки заява з додатками не містить підтвердження переліку та обсягу його повноважень.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати свої процесуальні обов'язки.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву представника Приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій" Маніта О.О. до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків один день з дня отримання копії цієї ухвали, у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Петріщева І.В.