Єдиний унікальний номер 242/593/15-ц Номер провадження 22-ц/775/68/2015
Головуючий в 1 інстанції Моцний О.С.
Доповідач Азевич В.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого-судді Азевича В.Б.,

суддів: Гапонова А.В., Краснощокової Н.С.,

при секретарі Парфенюк Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Селидіввугілля», третя особа відкрите акціонерне товариство «Трест «Красноармійськшахтобуд» про зобовязання надати вугілля на побутові потреби,

за апеляційною скаргою державного підприємства «Селидіввугілля» на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 14 травня 2015 року,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зобов'язання надати вугілля на побутові потреби, в якому зазначив, що він з 07.10.1992 року по 14.01.1997 року працював прохідником у ВАТ «Трест «Красноармійськшахтобуд», а з 21.01.1997 року по 03.01.2005 року в ш/у «Курахівське» в/о «Селидіввугілля» та звільнився у зв'язку з переходом на пенсію за віком за ст. 38 КЗпП України. В період з 1997 по 2014 роки відповідач безоплатно забезпечував його вугіллям на побутові потреби як пенсіонера вугільної промисловості. При зверненні до відповідача на отримання побутового вугілля на 2015 рік, останній відмовив через те, що він нібито виходив на пенсію з іншого підприємства, а тому воно повинно забезпечувати його вугіллям. Просив зобов'язати відповідача забезпечити його безоплатним вугіллям на побутові потреби у розмірі 5,9 тонн за 2015 рік.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 14 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенні. Зобовязано ДП «Селидіввугілля» забезпечити ОСОБА_1 безоплатним вугіллям на побутові потреби у розмірі 5,9 тонн за 2015 рік. Стягнуто з ДП «Селидіввугілля» на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

На вказане рішення суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення.

В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що позивач вийшов на пенсію 17 червня 1996 року та на той час працював на Шахтобудівельному управлінні №4 «Тресту «Красноармійськшахтобуд», що підтверджується записами в трудовій книжці та визнається позивачем.

Зазначає, що відповідно до діючого законодавства позивач повинен користуватися правом на безоплатне забезпечення вугіллям на тому підприємстві, з якого вийшов на пенсію, тобто на Шахтобудівельному управлінню №4 «Тресту «Красноармійськшахтобуд». Доводи позивача, що ш/у №4 «Тресту «Красноармійськшахтобуд» ліквідувалось і він не може там отримувати вугілля на побутові потреби спростовуються положеннями п.12.10.8 Галузевої угоди, оскільки в такому випадку забезпечення працівників побутовим паливом здійснюється за рахунок бюджетних коштів.

Сторони, повідомлені про час і місце розгляду справи телефонограмами та судовими повістками, не зявилися.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне її відхилити.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач працював на підприємстві на посаді, яка повязана з підземними роботами, що передбачає надання пільг у вигляді безоплатного вугілля, тому на нього поширюються норми Гірничого Закону України та положення Галузевої угоди між Міністерством палива та енергетики України і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості України

З даним висновком суду можливо погодитися, виходячи з наступного.

Згідно ст. 2 Гірничого Закону України, дія цього Закону поширюється на правовідносини у сфері діяльності гірничих підприємств, установ, організацій, гірничих об'єктів (далі - гірничі підприємства), що займаються розвідкою, розробкою, видобутком та переробкою корисних копалин і веденням гірничих робіт, будівництвом, ліквідацією або консервацією гірничих підприємств, науково-дослідною роботою, ліквідацією аварій у межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, незалежно від їх форми власності та підпорядкування, а також підприємства, установи, організації, громадян України, іноземних юридичних та фізичних осіб, осіб без громадянства.

Відповідно до абзацу третього частини сьомої статті 43 цього закону підприємства з видобутку вугілля та вуглебудівні підприємства безоплатно надають вугілля на побутові потреби у розмірі, що визначається колективним договором, зокрема, пенсіонерам, які пропрацювали на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, вуглебудівних підприємствах: на підземних роботах - не менше ніж 10 років для чоловіків і не менше 7 років 6 місяців - для жінок; на роботах, пов'язаних із підземними умовами, - не менше ніж 15 років для чоловіків і не менше 12 років 6 місяців - для жінок; на роботах технологічної лінії на поверхні діючих шахт чи на шахтах, що будуються, розрізах, збагачувальних та брикетних фабриках - не менше ніж 20 років для чоловіків і не менше 15 років - для жінок.

Право на отримання побутового вугілля передбачено п. 12.10 Галузевої угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об'єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 3 липня 2001 року.

Підпункт 12.10.3 цієї Угоди передбачає, що безоплатне забезпечення вугіллям працівників і пенсіонерів вугільної промисловості здійснюється за нормою 5,9 тонн на рік на будинок або квартиру. Списки вуглеотримувачів складаються щорічно з 1 по 15 грудня, станом на 1 грудня, підписуються за згодою з профкомом керівником підприємства, головним бухгалтером, відділом кадрів. На тих, що поступили пізніше, складаються додаткові списки.

Безоплатне забезпечення вугіллям поширюється на пенсіонерів, що живуть в Україні, незалежно від того, з якого Підприємства вугільної промисловості України вони вийшли на пенсію, якщо вони відпрацювали в галузі: - на підземних роботах чоловіки не менше 10 років, жінки - 7,5 років; - на роботах, пов'язаних з підземними умовами, чоловіки - не менше 15 років, жінки - 12,5 років; - на роботах у технологічному ланцюжку і на поверхні діючих і тих, що будуються, шахт, розрізів, збагачувальних і брикетних фабриках, в шахтовуглебудівельних підприємствах чоловіки не менше 20 років, жінки - 15 років. Ця категорія осіб забезпечується побутовим вугіллям тим Підприємством, з якого вони вийшли на пенсію. На підприємствах, що ліквідуються, забезпечення працівників побутовим паливом здійснюється за рахунок бюджетних коштів. (пп. 12.10.7, 12.10.8 Угоди)

Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що позивач з 07.10.1992 року по 14.01.1997 року працював прохідником у ВАТ «Трест «Красноармійськшахтобуд», а з 21.01.1997 року по 03.01.2005 року в ш/у «Курахівське» в/о «Селидіввугілля» та звільнився у зв'язку з переходом на пенсію за віком відповідно до ст. 38 КЗпП України.

Листом відокремленого підрозділу «Шахта «Курахівська» від 04.02.2015 року № 01/56 позивачу відмовлено у безоплатному наданні вугілля, оскільки він вийшов на пенсію з ВАТ «Трест «Красноармійськшахтобуд» ш/у № 4 комбінату «Донецькшахтострой».

Колегія не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивач не має права на отримання безплатного вугілля саме від ДП «Селидіввугілля» у звязку з тим, що він пішов на пенсію 17.06.1997 року з ш/у №4 тресту «Красноармійськшахтобуд», оскільки це твердження спростовується матеріалами справи. З трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що він звільнився на підставі ст. 38 КЗпП України 03.01.2005 року з ДП «Селидіввугілля» у звязку з переходом на пенсію за віком. (а. с. 13)

Позивач є пенсіонером, який пропрацював на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, має підземний стаж більше ніж 10 років та проживає у будинку з пічним опаленням, тобто є правові підстави на безоплатне надання йому вугілля на побутові потреби.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного і обґрунтованого висновку про наявність у позивача права на безоплатне отримання вугілля та порушення його права з боку відповідача.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються, та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, апеляційну скаргу відповідача слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу державного підприємства «Селидіввугілля» відхилити.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 14 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з дня проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: