Справа № 372/2007/14-ц Головуючий у І інстанції Потабенко Л. В.
Провадження № 22-ц/780/2813/15 Доповідач у 2 інстанції Данілов О. М.
Категорія 29 10.06.2015
УХВАЛА

Іменем України

10 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Данілова О.М.,

суддів: Мережко М.В., Коцюрби О.П.,

при секретарі: Франюк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди. В позовній заяві позивач вказав, що Обухівським районним судом Київської області розглянуто кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, який 12 вересня 2013 року близько 02 години 00 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ-21013, реєстраційний номер НОМЕР_1 скоїв дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої син позивача, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що перебував на пасажирському місці в вищезазначеному автомобілі, загинув.

Вироком Обухівського районного суду Київської області від 13 грудня 2013 року водія ОСОБА_5 визнано винним та засуджено до трьох років позбавлення волі. В процесі судового розгляду кримінального провадження було встановлено, що власником джерела підвищеної небезпеки, а саме автомобіля ВАЗ-21013, реєстраційний номер НОМЕР_1, є ОСОБА_2, який без належної правової підстави передав автомобіль ОСОБА_5, що в подальшому призвело до скоєння ним дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач по справі просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн. як з власника автомобіля та вказує на те, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, спричинених йому смертю сина.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 02 березня 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, а саме порушені та неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, недоведені обставини, що мають значення по справі, які суд вважав встановленим та невідповідність висновків обставинам справи, просив скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 березня 2015 року та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідно до вироку Обухівського районного суду Київської області від 13 грудня 2013 року, який залишений без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 13 лютого 2014 року, ОСОБА_5 визнаний винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

12 вересня 2013 року, близько 02 години 00 хвилин, ОСОБА_5, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та не маючи посвідчення водія, керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ-21013, реєстраційний номер НОМЕР_1, проїжджаючи відрізок дороги із заокругленням в право, що поблизу с. Семенівка, Обухівського району Київської області, був не уважний до дорожніх обставин, не стежив за дорожньою обстановкою, не обрав безпечну швидкість для свого руху, у наслідок чого втративши контроль над керуванням автомобіля, виїхав на ліве в напрямку свого руху узбіччя, а в подальшому допустив з`їзд в кювет, де сталося перекидання автомобіля, чим порушив правила дорожнього руху України.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля ВАЗ-21013, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який був сином позивача по справі ОСОБА_3, помер 12 вересня 2013 року.

ОСОБА_2 на час вчинення ДТП, являвся володільцем транспортного засобу автомобіля ВАЗ-21013Ю реєстраційний номер НОМЕР_1 та передав право керування автомобілем ОСОБА_5, який не мав посвідчення водія відповідної категорії, про що відповідачу було достовірно відомо, тобто без відповідної правової підстави. Дані обставини було встановлено вироком Обухівського районного суду Київської області від 13 грудня 2013 року, який ухвалою Апеляційного суду Київської області від 13 лютого 2014 року залишено без змін.

В силу положень ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням в цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Статтею 1168 ЦК України, передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, яка містить порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання використанням, зберігання хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо), володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використанням, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдані внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Тому суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 повинен нести відповідальність перед позивачем за заподіяну останньому моральну шкоду, враховуючи, що відповідач на момент вчинення ДТП на відповідній правовій підставі володів транспортним засобом та передав право керування автомобілем ОСОБА_5 без відповідної правової підстав, від дій якого загинув син позивача.

У відповідності до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала за наявності вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, якщо її завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивач має право вимагати відшкодування йому відповідачем моральної шкоди, завданої загибеллю сина.

Визнаючи розмір відшкодування моральної шкоди позивачу, суд приймає до уваги всю глибину моральних страждань, які йому довелось пережити через втрату рідного сина, а також тривалість моральних переживань, які можуть його переслідувати дуже тривалий час. Колегія суддів вважає, також, що на розмір моральної шкоди впливає і настання негативних змін у житті позивача: неможливість спілкуватися через пригнічений стан психіки з друзями та знайомими. При цьому суд також враховує, що загинув син позивача ОСОБА_3 у віці 26 років, враховує, що син був її надією і опорою на майбутнє і щодня думає про трагічну смерть своєї дитини, а тому заявлений позивачем розмір моральної шкоди в сумі 50 000, 00 гривень відповідає принципу справедливості та розумності і не може вважатися явно завищеною чи надмірною.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та узгоджуються з вимогами чинного законодавства

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду відповідає обставинам справи, постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно відхилити, рішення Обухівського районного суду Київської області залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: