Справа № 163/2295/14-ц Провадження № 22-ц/773/1029/15 Головуючий у 1 інстанції: Мосієвич І.В.
Категорія: 47 Доповідач: Здрилюк О. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Здрилюк О.І. ,

суддів - Карпук А.К., Бовчалюк З.А.,

при секретарі - Шугаловій О.М.,

з участю пр-ка позивача - ОСОБА_1,

відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_5, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Любомльська міська рада, про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_1 на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 30 квітня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

26.08.2014 року ОСОБА_6 звернулася в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона є власником земельних ділянок площею 0,10 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та площею 0,12 га для ведення садівництва, що розташовані в АДРЕСА_1

Відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_9 (кожен зокрема) самочинно здійснили будівництво сараїв (дровітень), а відповідач ОСОБА_12 самочинно здійснив будівництво літньої кухні та використовує частину земельної ділянки під грядку. Ці відповідачі самочинно захопили частину належної їй земельної ділянки площею 0,12 га для ведення садівництва.

Відповідач ОСОБА_11 самочинно здійснив будівництво сараю (дровітні), а відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_5 (кожен зокрема) використовують частину земельної ділянки під грядки. Ці відповідачі самочинно захопили частину належної їй земельної ділянки площею 0,10 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Всі відповідачі позбавляють її можливості належним чином користуватися та розпоряджатися належними їй земельними ділянками, чим порушують її право приватної власності на майно.

Уточнивши позовні вимоги (а.с.208-210), просила усунути перешкоди у користуванні належною їй на праві власності земельною ділянкою площею 0,10 га, кадастровий номер :01:027:0018 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1, шляхом:

- знесення сараю (дровітні), який самочинно збудований ОСОБА_11;

- заборони ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_11 використовувати земельну ділянку для городництва (розбиття грядок).

Усунути перешкоди у користуванні належною їй на праві власності земельною ділянкою площею 0,12 га, кадастровий номер НОМЕР_1 для ведення садівництва, яка знаходиться в АДРЕСА_1 шляхом:

- знесення сараю (дровітні), який самочинно збудований ОСОБА_7;

- знесення сараю (дровітні), який самочинно збудований ОСОБА_8;

- знесення сараю (дровітні), який самочинно збудований ОСОБА_2;

- знесення сараю (дровітні), який самочинно збудований ОСОБА_9

- знесення літньої кухні, яка самочинно збудована ОСОБА_10,

- заборони ОСОБА_13 використовувати земельну ділянку для городництва (розбиття грядок).

Стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Любомльського районного суду від 30 квітня 2015 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_1 просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про задоволення позову.

Вважає, що судом допущено неповне з'ясування обставин справи, недоведеність обставин справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

В апеляційному суді представник позивача ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав із наведених у ній підстав та просить її задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 апеляційну скаргу заперечили та просять її відхилити.

Відповідач ОСОБА_11 подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Третя особа - Любомльська міська рада надіслала клопотання про розгляд справи за відсутності представника та зазначила про заперечення апеляційної скарги і просить її відхилити.

Інші відповідачі, будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду - до скасування з ухваленням нового рішення про відмову в позові з наступних підстав.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що при відведенні та наданні позивачу земельних ділянок у власність були порушені вимоги земельного законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Проте, такі висновки суду зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками, фактично з'ясовував законність відведення та надання позивачу спірних земельних ділянок у власність, хоча таких позовних вимог ніхто у справі не заявляв і державні акти на право власності на обидві земельні ділянки є чинними.

Із державних актів на право власності на земельні ділянки вбачається, що позивач є власником розташованих на АДРЕСА_1 земельних ділянок площею 0,10 га - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і 0,12 га - для ведення садівництва (а.с.5, 6).

Із позовних вимог ОСОБА_6 вбачається, що відповідачі самочинно збудували на належних їй земельних ділянках сараї (дровітні), літню кухню та розбили грядки, чим перешкоджають їй користуватися своєю власністю, а тому ці перешкоди просить усунути шляхом зобов'язання кожного відповідача знести безпосередньо ними збудовані об'єкти та заборонити використовувати частину земельної ділянки для городництва (а.с.2-3, 208-210).

Згідно ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач, просячи кожного окремого відповідача знести самочинно збудований ним об'єкт, не ідентифікує ці об'єкти, не зазначає їх характеристик та не надала жодного доказу, що ці об'єкти збудовані саме цими відповідачами.

ОСОБА_6 звертається з позовом в тому числі і до відповідачів ОСОБА_7 і ОСОБА_11.

За відомостями адресно-довідкового підрозділу УДМС України у Волинській області зазначені особи зареєстрованими в будинку АДРЕСА_1 не значаться (а.с.27, 28).

Жодних доказів про те, що ці відповідачі мають право власності чи право користування квартирами в даному будинку, а відповідно і можуть мати якесь відношення до сараїв (дровітень) та до розбиття грядок - позивач не надала.

Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду відповідачі пояснили, що спірні сараї (дровітні) знаходяться на земельній ділянці не з 2005 року, а ще з 1986-1988 років, тобто з моменту заселення будинку АДРЕСА_1. А відповідач ОСОБА_2 пояснила, що заселилася у будинок в 1994 році, коли сарай уже був і нічого сама не будувала.

Звертаючись з вимогами про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками, позивач не надала жодного належного та допустимого доказу, що сараї (дровітні), літня кухня, які вона просить знести, а також грядки знаходяться саме на належних їй земельних ділянках, а не на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 чи інших землях, належних Любомльській міській раді.

Покликання представника позивача на те, що зазначена обставина встановлена комісією - не заслуговують на увагу, оскільки таких висновків комісії ні позивач, ні її представники суду не надали, а копія відповіді заступника міського голови по виконавчій роботі Любомльської міської ради від 17.07.2014 року за № 336 на заяву ОСОБА_14 (а.с.7) не є належним та допустимим доказом при вирішенні даного спору.

Жодних клопотань про проведення відповідної експертизи сторона позивача в суді не заявляла, що стверджується журналами судових засідань.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за відсутністю доказів.

Оскільки висновки суду першої інстанції зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права, то згідно зі статтею 309 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Любомльського районного суду Волинської області від 30 квітня 2015 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_5, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Любомльська міська рада, про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді