У х в а л а

3 липня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сеніна Ю.Л.,Сімоненко В.М.,Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 квітня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Головинський кар'єр «Граніт», Фонду соціального страхування від нещасних випадків і професійних захворювань на виробництві в Житомирській області про нарахування коштів, відшкодування шкоди,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеною заявою про перегляд судових рішень на підставі пунктів 1, 2 статті 355 ЦПК України.

У заяві ОСОБА_4 зазначає, що рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 10 грудня 2014 року в задоволенні його позову відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 24 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, постановлено нове рішення про відмову в задоволенні позову. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 квітня

2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вищезазначені судові рішення.

ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 квітня 2015 року, постановити нову ухвалу, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального та процесуального права.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить ухвали Верховного Суду України від 29 грудня 2008 року, 3 листопада 2009 року,

15 січня, 22 квітня, 31 травня, 26 червня, 1 липня 2010 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 квітня 2012 року.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, апеляційний суд, з висновками якого погодився суд касаційної інстанції, виходив із того, що за змістом статей 533-535, 537, 548, 549, 588, 562 ЦК України 1963 року та статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» до складу спадщини входять усі майнові та немайнові права, що належали спадкодавцеві саме на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, в тому числі на отримання грошових сум, які нараховані і належали спадкодавцеві до виконання: шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я та моральної шкоди, яка була присуджена судом спадкодавцеві за його життя. Таким чином до складу спадкового майна входить лише призначена сума відшкодування, яка існувала на час відкриття спадщини, а право на її призначення та її виплату до складу спадщини не входить, оскільки це право нерозривно пов'язано з особою спадкодавця.

У наданих для порівняння ухвалах Верховного Суду України

від 29 грудня 2008 року та від 1 липня 2010 року (постановлених як судом касаційної інстанції) суд постановив відкрити касаційне провадження за касаційними скаргами ОСОБА_4 та витребувати справи із суду першої інстанції.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, яке переглядається, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Доводи, які наведені в заяві, щодо порушення норм процесуального права не свідчать про наявність підстав для перегляду судових рішень згідно вимог пункту 2 частини першої статті 355 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_3339/ed_2015_02_12/pravo1/T041618.html?pravo=1>.

Крім того, надані для порівняння ухвали Верховного Суду України

від 3 листопада 2009 року, 15 січня 2010 року, 22 квітня 2010 року, 31 травня 2010 року, 26 червня 2010 року не є рішеннями суду касаційної інстанції, оскільки вони постановлені за результатами розгляду скарг про перегляд судових рішень у зв'язку з винятковими обставинами.

Також не може слугувати прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм права й ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 квітня 2012 року, оскільки вона постановлена за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Головинський кар'єр «Граніт», Фонду соціального страхування від нещасних випадків і професійних захворювань на виробництві в Житомирській області про нарахування коштів, відшкодування шкоди за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 квітня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
В.М. Сімоненко
А.Г. Ярема