Справа № 263/6200/15-ц
Провадження № 2/263/2111/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого - судді Шатілової Л.Г., при секретарі Марчук К.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що після смерті її батька, ОСОБА_4, померлого 16.12.2000 року, відкрилася спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. На час відкриття спадщини вона постійно проживала у спірній квартирі разом зі спадкодавцем, тому вважала, що спадкове майно нею вже прийнято та є її власністю. Крім неї спадкоємцями першої черги за законом, після смерті ОСОБА_4 є її мати ОСОБА_2 та сестра ОСОБА_3 Постановами державного нотаріуса ОСОБА_5 від 21.05.2015 року № 1011/02-31 та від 21.05.2015 року № 1010/02-31 їй та ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру після смерті ОСОБА_4, у звязку з тим, що згідно ОСОБА_5 зі спадкового реєстру № 40450396 від 21.05.2015 року до майна померлого була заведена спадкова справа за № 726, яка вважається закінченою, а всі інші заяви, подані після закінчення спадкової справи, вважаються такими, що подані додатково. Всі спадкові справи, що закінчені провадженням Першою Маріупольською державною нотаріальною конторою за період 1943-2001 років, були передані для подальшого їх зберігання до Донецького обласного нотаріального архіву. На цей час усі архівні справи, що були передані до обласного нотаріального архіву, знаходяться на території (м.Донецьк), що не підконтрольна владі Україні, тому доступ до архіву відсутній і у видачі свідоцтва про право на спадщину на нововиявлене спадкове майно було відмовлено. Іншим чином, ніж у судовому порядку вона позбавлена можливості захистити свої права, тому була змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на 1/3 частину вищевказаної квартири в порядку спадкування.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_6 надали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові, просили їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не зявилися, до суду надали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги визнали повністю, не заперечували проти їх задоволення.

При зазначених обставинах, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю осіб, які не зявилися до суду, оскільки в матеріалах справи є достатньо доказів для вирішення по суті спірних правовідносин.

Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася у відповідності з вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.

Суд, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_4 та ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІІ-НО № 329773 /а.с. 10/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-НО № 481832 ОСОБА_4 помер 16.12.2000 року /а.с. 11/.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 12.11.1993 року ОСОБА_4 та членам його сімї: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 /а.с. 12/, що також підтверджується технічною документацією /а.с. 18-21/.

Згідно довідок ККП «КК «Західна» № 677 від 11.03.2015 року та № 2482 від 17.11.2014 року ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 13/.

Відповідно до Постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1011/02-31 від 21.03.2015 року та № 1010/02-31 від 21.03.2015 року, винесених державним нотаріусом ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого 16.12.2000 року ОСОБА_4, а саме: на квартиру АДРЕСА_3, у звязку з тим, що згідно ОСОБА_5 зі спадкового реєстру № 40450396 від 21.05.2015 року до майна померлого була заведена спадкова справа за № 726, яка вважається закінченою, а всі інші заяви, подані після закінчення спадкової справи, вважаються такими, що подані додатково /а.с.15-16/.

З відповіді Першої Маріупольської державної нотаріальної контори № 1204/01-09 від 15.06.2015 року та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 40656074 від 12.06.2015 року вбачається, що спадкова справа до майна померлого 16.12.2000 р. ОСОБА_4 була закрита провадженням 04.10.2001 року. Спадкові справи за період 1943-2001 роки передані на зберігання до Донецького державного нотаріального архіву. Архівні документи знаходяться на зберіганні у архівосховищах нотаріального архіві в м. Донецьку, доступ до яких відсутній.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30.05.2008 р., свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що всі спадкові справи, закінчені провадженням Першою Маріупольською державною нотаріальною конторою за період 1943-2001 роки, були передані для подальшого їх зберігання до Донецького обласного нотаріального архіву, розташованого у м. Донецьку, територія якого на даний час не підконтрольна владі України, тому доступ до архіву відсутній.

Враховуючи вищевикладені обставини та беручи до уваги, що відповідачі у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не заперечували проти визнання права власності на 1/3 частину спірної квартири за позивачкою, а позивачка ОСОБА_1 позбавлена можливості іншим шляхом оформити правовстановлюючі документи, суд вважає необхідним захистити права позивачки та визнати за нею у судовому порядку право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_4, задовольнивши позовні вимоги.

Керуючись ст. 321, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст. 15, 30, 131, 197, 209-210, 212-213 ЦПК України, Постановою Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 ради про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_4, загальною площею 52,4 кв.м., житловою площею 36,5 кв. м., в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4, померлого 16.12.2000 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.Г.Шатілова