Справа №480/2726/14-ц 04.08.2015 04.08.2015 04.08.2015
Провадження №22-ц/784/1873/15
Провадження № 22ц- 784/1873/15 Головуючий у 1-й інстанції Войнарівський М.М.
Категорія 39 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Рішення

Іменем України

04 серпня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Кушнірової Т.Б.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

при секретарі Біляєвої В.М.,

за участю:

- представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 25 червня 2015 року

за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5

про

визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

Позивач зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_6

За життя ОСОБА_6 заповів йому земельні ділянки площею 9,59 га та площею 9,64 га, які розташовані на території Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, цільове призначеня яких - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

У 2013 році він звернувся із заявою до приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому було відмовлено, у зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини.

Позивач також вказав, що земельна ділянка площею 9,64 га належала ОСОБА_6 на підставі рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 08 вересня 2011 року та не увійшла до складу спадкового майна, оскільки до цього часу продовжує бути зареєстрованою на праві приватної власності за померлою ОСОБА_7

Посилаючись на наведене, позивач просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 09,64 га, розташовану на території Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 25 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 08 вересня 2011 року за ОСОБА_6 визнано право власності на земельну ділянку площею 9,64 га (кадастровий номер НОМЕР_1), що розташована на території Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області в порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

20 вересня 2011 року ОСОБА_6 склав заповіт на ім'я позивача, яким заповів йому вказану земельну ділянку, а також земельну ділянку площею 9,59 га, які розташовані на території Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області.

Відповідно до актового запису за № 31 від 12 грудня 2011 року ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

За життя ОСОБА_6 не встиг зареєструвати своє право на вказану земельну ділянку в передбаченому законом порядку.

Відповідно до ч.1 ст.1269, ч.1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно вимог ч. 3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як видно з матеріалів справи, після смерті ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернувся.

13 червня 2013 року постановою приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Лактіоновою С.А., ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом у зв'язку із пропуском ним встановленого законом шестимісячного строку на прийняття спадщини.

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27 квітня 2015 року ОСОБА_3 визначено додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Після набрання чинності рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27 квітня 2015 року, позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Із витребуваної апеляційним судом копії спадкової справи № 26/2015 заведеної приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Лактіоновою С.А.видно, що спадкова справа за заявою позивача була заведена 03 липня 2015 року, але свідоцтво про право на спадщину за заповітом він не отримав.

Між тим, матеріали справи не містять доказів того, що нотаріус відмовив позивачу у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину з належним обґрунтуванням та зазначення правових підстав.

Статтею 39 Закону України «Про нотаріат» визначено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст.34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, зокрема видають свідоцтва про право на спадщину.

Виходячи зі змісту ст. ст. 1296-1299 ЦК України питання про право на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в ч. 2 п. 23 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Відсутність постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину свідчить про відсутність спору про право, оскільки можливість звернення до нотаріуса позивачем не втрачена на даний час.

До того ж, докази про те, що орган державної реєстрації відмовив у реєстрації права на спірну земельну ділянку на вимогу спадкоємця, який має такі ж права, як і спадкодавець, в матеріалах справи теж відсутні.

Тому посилання позивача на порушення його спадкових прав є безпідставними.

За такого, оскаржуване рішення районного суду, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підлягає зміні в частині правових підстав відмови в задоволенні позову.

Керуючись статтями 303,307,308,309,315,316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 25 червня 2015 року в частині його правового обґрунтування змінити.

Вважати підставою відмови в позові ОСОБА_3 відсутність належного доказу щодо неможливості оформлення спадщини у порядку, передбаченому Законом України «Про нотаріат».

В іншій частині вказане рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді