Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/2726/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2015 року Миколаївський районний суд Миколаївської області

в складі : головуючого-судді Войнарівського М.М.

при секретарі Шилан Д.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку розташовану на території Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, площею 9,64 г.

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку розташовану на території Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, площею 9,64 г. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 07 грудня 2011 року, помер ОСОБА_5 . 20 вересня 2011 року останнім складено заповіт, зареєстрований у реєстрі за № 3748 відповідно до якого спадкоємцем належних ОСОБА_5 земельних ділянок, цільове призначення яких ведення сільськогосподарського виробництва площею 9,59г. та 9,64 г., які розташовані на території Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, є позивач ОСОБА_2

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги. Просив суд задовольнити їх у повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві. Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну на території Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, ділянку площею 9,64 гектара (кадастровий номер :07:000:0121), яка розташована в порядку спадкування за заповітом після смертв ОСОБА_5, який помер 07 грудня 2011 року.

В судове засідання жодного разу відповідачі не зявились, про дати та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачів суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.60 ч.1, ч. 4 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст.61 ЦПК України. Доказування не повинно ґрунтуватися на припущеннях. Доказами в розумінні ст.57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановляються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статей 3, 11, 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Цивільні права і обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав, це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки їх порушення. Під способом захисту субєктивних цивільних прав, розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушення. Перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України. Особа може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Позовні вимоги ґрунтуються на заповіті ОСОБА_5 від 12 вересня 2011 року, який заповів ОСОБА_6 земельні ділянки, цільове призначення яких ведення сільськогосподарського виробництва площею 9,59 г. та 9,64 г., які розташовані на території Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області.

У вищевказаному заповіті відсутні ідентифікуючі ознаки земельних ділянок, що заповідались позивачу ОСОБА_2, підстава набуття права власності заповідачем, а саме номер та дата державного акту, кадастровий номер, визначення на місцевості, що унеможливлює індевідуальне визначення обєкту, що заповідається (а.с. 6). Позов про визнання права власності на землю, стосується визначеної земельної ділянки на території Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, ділянку площею 9,64 гектара (кадастровий номер :07:000:0121). Згідно відповіді управління Держземагенства у Миколаївському районі Миколаївської області від 09.04.2015 року № 9-14.03-02-1503/2-15 земельна ділянка яка є предметом спору значиться у приватній власності ОСОБА_7(а.с. 73). Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України «права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону» Згідно ст.4 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень п. 1. Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме:1) право власності на нерухоме майно;2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном.

На підставі вище викладеного суд вважає, що наданий позивачем заповіт від 20 вересня 2011 року, зареєстрований у реєстрі за № 3748 на підтвердження позовних вимог про визнання права власності на земельну ділянку на території Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, площею 9,64 гектара, кадастровий номер :07:000:0121, виключає можливість ідентифікації обєкту, що заповідається, а тому не враховується судом як правова підстава зміни власника земельної ділянки, що є предметом спору. Крім того земельна ділянка, що є предметом спору, як того вимагає закон не зареєстрована за заповідачем в належному порядку, що унеможливлює розпорядження нею у будь-якій формі ОСОБА_5.

В звязку з вище викладеним позовна вимога про визнання права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку розташовану на території Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, площею 9,64 г., кадастровий номер :07:000:0121, не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 334 ЦК України, ст.ст.10,11,60,209,212,213,215 ЦПК України суд

в и р і ш и в :

В задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку розташовану на території Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, площею 9,64 г., кадастровий номер :07:000:0121, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області в строк передбачений ст.294 ЦПК України, протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_8

25.06.2015