АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/784/14-ц Головуючий у 1-й інстанції Білосевич Г.С.
Провадження № 22-ц/789/626/15 Доповідач - Ткач З.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткача З.Є.

суддів: Бершадська Г. В., Шевчук Г. М.,

при секретарі Шмигельська І.З.

з участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Львівського державного університету внутрішніх справ на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 16 березня 2015 року у справі за позовом Прикарпатського юридичного інституту Львівського державного університету внутрішніх справ (далі ПЮІ ЛьвДУВС) до ОСОБА_1 про стягнення витрат на утримання, -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2014 року ПЮІ ЛьвДУВС звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат на утримання за період навчання в ПЮІ ЛьвДУВС.

Обґрунтовував тим, що наказом ПЮІ ЛьвДУВС від 27 липня 2007 року №174 ОСОБА_1 був зарахований на 1-й курс факультету громадянської безпеки та кримінальної міліції з одночасним присвоєнням звання "рядовий міліції".

01 вересня 2007 року між ПЮІ ЛьвДУВС, УМВС України у Тернопільській області та ОСОБА_1 було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України.

29 червня 2011 року ОСОБА_1 закінчив навчання ПЮІ ЛьвДУВС та продовжив проходження служби в органах внутрішніх справ.

Наказом УМВС України у Тернопільській області від 21 травня 2013 року №111 о/с ОСОБА_1 було звільнено з органів внутрішніх справ за власним бажанням.

Відповідно до п. 2.3.6. Договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України від 01 вересня 2007 року, укладеного між ПЮІ ЛьвДУВС, УМВС України у Тернопільській області та відповідачем, останній зобов'язується у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановлення трирічного терміну перебування на службі відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням.

Сума витрат на утримання складає 11483 грн. 44 коп.

Відповідно до вимог Закону України "Про вищу освіту", постанови Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 року № 313 "Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ", наказу МВС України від 14 травня 2007 року № 150 "Про затвердження Типового договору про підготовку фахівців у вищому навчальному закладі МВС України", позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПЮІ ЛьвДУВС фактичні виплати, пов'язані з навчанням у розмірі 1483 грн. 44 коп.

Рішенням Кременецького районного суду від 16 березня 2015 року вирішено:

"В задоволенні позову Львівського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат на утримання відмовити."

В апеляційній скарзі ПЮІ ЛьвДУВС просить рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 16 березня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що суд допустив помилки в застосуванні норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та межах позовних вимог, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, наказом начальника інституту ПЮІ ЛьвДУВС №174 від 27 липня 2007 року ОСОБА_1 був зарахований на 1-й курс факультету громадянської безпеки та кримінальної міліції з одночасним присвоєнням звання "рядовий міліції" з 12 серпня 2007 року.

01 вересня 2007 року між ПЮІ ЛьвДУВС (Виконавцем), УМВС України у Тернопільській області ( Замовником) та ОСОБА_1.( Відповідачем) було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України .

29 червня 2011 року ОСОБА_1 закінчив навчання ПЮІ ЛьвДУВС та продовжив проходження служби в органах внутрішніх справ.

Наказом №111 о/с від 21 травня 2013 року ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ за власним бажанням, згідно 64 п. "ж" "Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ."

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що звільнення відповідача з служби за власним бажання до трьох років не містить ознаки відмови від її проходження, у зв'язку з чим підстав встановлених Договорам про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України від 01 вересня 2007 року та Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ для відшкодування витрат не було.

В обґрунтування цього висновку суд зіслався на те, що звільнення за власним бажанням до встановленого трьох річного терміну, як окрема підстава для відшкодування витрат, була введена Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 2012 року №66 "Про внесення змін до Порядку відшкодування особам витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ".

З таким висновком суду не можна погодитись, оскільки цей висновок суперечить вимогам закону, умовам договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі та не ґрунтується на матеріалах справи.

Як вбачається з п. 1 Договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України від 01 вересня 2007 року, укладеного між ПЮІ ЛьвДУВС, УМВС України у Тернопільській області та ОСОБА_1, підготовка останнього відбувалась за державним замовленням.

Згідно з п. 2.1.3 Договору в обов'язки університету входить забезпечення ОСОБА_1 харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами МВС України.

Відповідно до п. 14 постанови Кабінету Міністрів України № 992 від 22 серпня 1996 року "Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням", в редакції, яка діяла на момент вступу ОСОБА_1 до університету та на час його звільнення, у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.

Отже чинним законодавством було передбачено стягнення вартості навчання та витрат у випадку звільнення молодого фахівця за власним бажанням протягом трьох років.

Крім того, висновки суду не відповідають умовам Договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі.

Так пунктом 2.3.5 Договору встановлено обов'язок Замовника, після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою, на яку призначена Замовником, і відпрацювати не менше трьох років.

Згідно п. 2.3.6., у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

Пунктом 3.2 Договору визначено, що підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після навчання.

Колегія суддів вважає, що звільнення за власним бажанням ОСОБА_1, слід визнати як відмову від подальшого проходження служби, оскільки таке розуміння узгоджується з п. 5 Договору, яким сторонами визначені підстави для дострокового розірвання договору без відшкодування фактичних витрат на підготовку.

В перелік підстав для дострокового розірвання договору без відшкодування фактичних витрат на підготовку, звільнення за власним бажання не входить.

За таких обставин судом необґрунтовано було відмовлено у задоволенні позовних вимог у стягненні з ОСОБА_1 вартості навчання та всіх витрат, передбачених п.2.1.3 Договору.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів прийшла до висновку, що вимоги ПЮІ ЛьвДУВС до ОСОБА_1 про стягнення витрат на утримання є законними і підлягають до задоволення.

Згідно довідки-розрахунку №163 від 09 серпня 2013 року витрати, пов'язані з утриманням у ПЮІ ЛьвДУВС лейтенанта міліції ОСОБА_1 за період з 01 вересня 2007 року по 29 червня 2011 року складають 11483 грн. 44 коп.

У зв'язку з цим рішення суду першої інстанції слід скасувати і ухвалити нове, яким позов ПЮІ ЛьвДУВС задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Львівського державного університету внутрішніх справ задовольнити.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 16 березня 2015 року скасувати.

Позов Львівського державного університету внутрішніх справ задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського державного університету внутрішніх справ (розрахунковий рахунок ЛьвДУВС 0729 в ГУДКСУ у Львівській області, МФО 825014, ЄДРПЩУ 08571995) 11483 грн. (одинадцять тисяч чотириста вісімдесят три гривні) 44 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського державного університету внутрішніх справ 243 грн 60 коп. витрат пов'язаних з оплатою судового збору.

Рішення колегії може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області З.Є. Ткач