УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Висоцької В.С., Кафідової О.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Першої Одеської нотаріальної контори в особі державного нотаріуса Оліянчук Світлани Степанівни, третя особа: Одеська міська рада, про визнання незаконною дії державного нотаріуса, про скасування постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину та про зобов'язання видати свідоцтво про право на спадщину, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2014 року, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 04 березня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

В серпні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконними дії державного нотаріуса Оліянчук С.С., що виразилися у відмові у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_4; скасувати постанову державного нотаріуса Оліянчук С.С. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом; зобов'язати Оліянчук С.С. на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 червня 2014 року у цивільній справі № 522/1921/14-ц видати ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину за законом.

Мотивував тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2012 року ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 оголошено померлими. Судом встановлено, що день смерті ОСОБА_7 є 10 грудня 2012 року. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 червня 2014 року за заявою позивача встановлено факт його проживання однією сім`єю з ОСОБА_7 в період з квітня 1996 року по листопад 2001 року. Постановою державного нотаріуса Першої Одеської державної нотаріальної контори Оліянчук С.С. від 22 липня 2014 року було відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ј частку квартири АДРЕСА_1, оскільки померла ОСОБА_7 не склала заповіту на свою частку майна, а за законом позивач не є спадкоємцем.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 04 березня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами попередніх інстанцій повно встановлені фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів та вірно застосовані норми матеріального права та процесуального права до спірних правовідносин.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для його скасування.

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, виходив з того, що рішенням суду від 11 червня 2014 року було визнано що ОСОБА_4 проживав однією сім'єю з ОСОБА_7 в період з квітня 1996 року по листопад 2001 року. Судом встановлено, що день смерті ОСОБА_7 є 10 грудня 2012 року. ОСОБА_4 звернувся до нотаріальної контори, 11 червня 2014 року про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на ј частку квартири. Враховуючи положення ст. 1264 ЦК України, суди дійшли обґрунтованого висновку, що ОСОБА_4 не має право на спадкування за законом, оскільки не проживав зі спадкодавцем - ОСОБА_7 однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Висновки судів узгоджуються з роз'ясненнями викладеними у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування».

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2014 року, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 04 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
В.С. Висоцька
О.В. Кафідова