Головуючий суду 1 інстанції - Юхимук Р.С.
Доповідач - Стахова Н.В.
Справа № 428/512/15-ц
Провадження № 22ц/782/156/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«04» червня 2015 року м.Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді - Стахової Н.В.,

суддів - Коновалової В.А., Заіки В.В.

при секретарі - Козубській А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30 січня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАГА», треті особи: приватний нотаріус Сєвєродонецького міського нотаріального округу Кутова Крістіна Олексіївна, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі - продажу,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАГА» про визнання недійсним договору купівлі - продажу нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та стягнення коштів, сплачених за договором купівлі - продажу у сумі 147327 грн. В обґрунтування позову посилалася на те, що вказаний договір був укладений під впливом обману, оскільки продавець не попередив її про права орендаря ОСОБА_2 на вказане приміщення. Також вважає, що внаслідок обману їй завдано збитки у сумі 32174,39 грн., які просила стягнути з відповідача.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30 січня 2015 року позов ОСОБА_3 було задоволено. Визнано недійсним договір купівлі - продажу нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, від 10 грудня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАГА» (ЕДРПОУ 23497849) та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського округу ОСОБА_6, зареєстрований у реєстрі № 2557. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАГА» на користь ОСОБА_3 147327 грн., сплачених за договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 10 грудня 2013 року, 32174 грн. 39 коп. у якості відшкодування збитків та сплачений судовий збір у сумі 2 410 грн.36 коп.

Не погодившись із вказаним рішенням, апелянт ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.11,213 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч.1,ч.3 ст.303 ЦПК України,- під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Згідно з ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 10 грудня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАГА», в особі директора ОСОБА_7 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі - продажу нежитлового приміщення, за умовами якого продавець Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАГА» передало, а покупець ОСОБА_3 прийняла у власність нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Продаж вчинено за 147327 грн. За свідченням продавця, відчужуваний об'єкт нерухомого майна нікому іншому не проданий, не подарований, в спорі під заставою (в тому числі податковою), забороною (арештом) не перебуває, судового спору щодо нього, а також прав у третіх осіб, як у межах, так і за межами України немає, як внесок до статутного фонду інших юридичних осіб не внесений.

14 лютого 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАГА» в особі директора ОСОБА_7 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір оренди, за умовами якого орендодавець - ТОВ «ФАГА» передав у строкове користування, а орендар - ФОП ОСОБА_2 прийняла за фактом прийому - передачі нежитлове приміщення загальною площею 103 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 для здійснення роздрібної торгівлі. Згідно п.п 1.2 об'єкт належить орендодавцю на підставі договору купівлі - продажу. П.п. 2.5 договору встановлено, що строк його дії становить 35 місяців з моменту підписання акту прийому - передачі об'єкта.

Акт прийому - передачі між орендодавцем та орендатором було підписано 14 лютого 2012 року.

Відповідно до статті 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що доводи апелянта про відсутність обману при укладенні правочину, на увагу не заслуговують, оскільки на час укладення договору купівлі - продажу між ТОВ «ФАГА» та ОСОБА_3, право оренди строком на 35 місяців на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 належало ФОП ОСОБА_2, про що позивачці ОСОБА_3 не було повідомлено, що підтверджується договором купівлі - продажу від 10 грудня 2013 року, у якому зазначено про відсутність прав у третіх осіб на вказане приміщення, як у межах, так і за межами України.

Не заперечувався вказаний факт і представником відповідача, який у судовому засіданні пояснив, що дійсно при укладенні договору купівлі - продажу з ОСОБА_3 було замовчено існування права оренди ФОП ОСОБА_2 на вищезазначене нежитлове приміщення.

Таким чином, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про прийняття визнання позову відповідачем відповідно до ст. 174 ЦПК України.

Безпідставним є твердження апелянта про застосування судом першої інстанції взаємовиключних норм матеріального права, оскільки з мотивувальної частини рішення вбачається, що суд дійшов висновку про вчинення правочину між сторонами під впливом обману і саме з цих підстав був заявлений позов.

Посилання апелянта на порушення його прав внаслідок зловмисної домовленості між сторонами, судова колегія також до уваги не приймає, оскільки доказів на підтвердження вказаним обставинам апелянтом не надано.

Отже, на підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, правильно визначивши правовідносини, що склалися між сторонами, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають встановленим у справі фактичним обставинам, нормам матеріального та процесуального права, та доводами апелянта не спростовуються.

Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 209, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак її може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції: Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий-суддя:

Судді: