Справа № 297/854/15-ц
15 червня 2015 року м. Берегово
Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого Гал Л. Л., при секретарі Боротей А.Е., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Берегово цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, відділу державної виконавчої служби Берегівського РУЮ, ПАТ «Універсал Банк», ВАТ КБ «Надра» про визнання правочину удаваним, визнання дійсним правочин купівлі-продажу, визнання права власності на автомобіль, зняття його з-під арешту та з розшуку,
Позов мотивований тим, що 11.02.2006 року позивач купив в ОСОБА_2 автомобіль марки «БМВ 520», 1992 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер «563-16 РЕ», однак договір купівлі-продажу між ними не був оформлений у звязку з тим, що вони не змогли на той час сплатити державне мито. Замість цього відповідач надав йому, позивачу, довіреність на право користування (розпорядження) автомобілем терміном дії на 10 років та з того часу він володіє вказаним рухомим майном. Крім того, відповідачем була надана відповідна розписка від 11.02.2006 року про отримання ним 6000 доларів США за продажу автомобіля позивачу. Тобто, фактично між ним був укладений правочин купівлі-продажу автомобіля.
Він, ОСОБА_1, маючи на меті зняти автомобіль з обліку, нещодавно звернувся в органи РЕП ДАІ, однак йому було відмовлено та повідомлено, що відділом ДВС Берегівського РУЮ був накладений арешт на автомобіль та оголошено його в розшук.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, ним була подана заява, згідно якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, а справу розглянути без його участі (а.с. 62).
Відповідач ОСОБА_2 та представники інших відповідачів: відділу ДВС Берегівського РУЮ, ПАТ «Універсал Банк», ВАТ КБ «Надра» в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлялися належним чином (а.с. 53-55, 58-60).
Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного.
Згідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.
Згідно п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.
Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.
Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Отже, з вищенаведених обставин та норм закону випливає, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 11.02.2006 року був вчинений правочин договору купівлі-продажу, який був прихований шляхом надання відповідачем ОСОБА_2 довіреності позивачу ОСОБА_1.
Постановами державних виконавців відділу ДВС Берегівського РУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.03.2013 року, від 08.05.2013 року та від 24.09.2014 року був накладений арешт на все майно відповідача ОСОБА_2 та заборонено здійснювати його відчуження у звязку із невиконаними зобовязаннями відповідача перед ВАТ КБ «Надра» та ПАТ «Універсал Банк» (а.с. 32,33,35).

Крім того, постановою про розшук майна боржника від 02.08.2013 року, зокрема і автомобіль марки «БМВ 520», реєстраційний номер «563-16 РЕ», був оголошений в розшук (а.с. 34).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

І згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Таким чином, суд вважає, що довіреність на право користування (розпорядження) автомобілем від 11.02.2006 року слід визнати удаваним правочином, визнати дійсним правочин купівлі-продажу автомобіля, та позивача ОСОБА_1 слід визнати власником автомобіля марки «БМВ 520», реєстраційний номер «563-16 РЕ», а також дане його майно слід звільнити з-під арешту та зняти з розшуку.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212, 214, 224, 226 ЦПК України, ст.ст. 235, 391, 392, 655 ЦК України, п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»,

рішив:

Позов задовольнити.

Визнати довіреність на право користування (розпорядження) автомобілем марки «БМВ 520», 1992 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер «563-16 РЕ», № кузову WBAHB51060BD18489 від 11.02.2006 року, зареєстровану у реєстрі під №197 строком дії 10 років удаваним правочином.

Визнати дійсним правочин купівлі-продажу від 11.02.2006 року автомобіля марки «БМВ 520», 1992 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер «563-16 РЕ», № кузову WBAHB51060BD18489.

Визнати за ОСОБА_1 права власності на автомобіль марки «БМВ 520», 1992 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер «563-16 РЕ», № кузову WBAHB51060BD18489.

Звільнити з-під арешту автомобіль марки «БМВ 520», реєстраційний номер «563-16 РЕ», накладений постановами державного виконавця відділу ДВС Берегівського РУЮ від 24.09.2014 №44863728, від 08.05.2013 року №37867406, від 21.03.2013 року №37122172 та зняти його з розшуку.

Стягнути з ОСОБА_2, відділу державної виконавчої служби Берегівського РУЮ, ПАТ «Універсал Банк», ВАТ КБ «Надра» в користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі по 431 (чотириста тридцять одна) гривень 67 копійок з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через Берегівський районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя ОСОБА_3.