АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/4054/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Черніцька І.М.
Провадження № 22-ц/789/847/15 Доповідач - Сташків Б.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Сташківа Б.І.

суддів - Кузьма Р. М., Костів О. З.,

при секретарі - Баляс Т.І.

з участю представника ПАТ Дельта Банк - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 18 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства Дельта Банк, третя особа - приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання недійсним іпотечного договору та скасування запису про обтяження нерухомого майна, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 18 травня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ Дельта Банк, третя особа приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу - ОСОБА_3 про визнання недійсним іпотечного договору від 22.05.2007 року та скасування запису про обтяження нерухомого майна відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що на момент укладення іпотечного договору 22 травня 2007 року у неї були відсутні правові підстави передавати в іпотеку квартиру №44, що знаходиться в будинку №15 по вул. Чалдаєва в м. Тернопіль, тому вважає що договір іпотеки укладений із порушенням вимог чинного законодавства, що відповідно до ст.215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

В березні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ "Дельта Банк" про визнання недійсним іпотечного договору від 22.05.2007 року за реєстровим №4897 укладеного між нею та АКБ «ТАС- Комерцбанк» та скасування у Державному реєстрі іпотек запису про обтяження квартири №44, що знаходиться в будинку №15 по вул. Чалдаєва в м. Тернопіль.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що 22 травня 2007 року між нею та АК банком «ТАС - Комерцбанк» було укладено кредитний договір. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, між банком та нею було укладено договір іпотеки вказаної вище квартири. Вважає, що на момент укладення іпотечного договору, вона не мала права передавати зазначену квартиру в іпотеку, оскільки не здійснила повноцінної реєстрації належного їй майна.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що мало місце порушення її прав, оскільки відсутність реєстрації самого договору купівлі-продажу нерухомого майна, що є предметом іпотеки, в органах БТІ не тягне за собою підстав для визнання договору іпотеки недійсним відповідно до вимог ст. ст. 203, 215 ЦК України.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки він відповідає вимогам закону та ґрунтується на матеріалах справи і його зроблено в результаті детального дослідження доказів в справі та їх оцінки в сукупності.

Так, згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Положеннями ч. 3 ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Згідно з роз'ясненнями викладеними у п. 8 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними від 09 листопада 2009 року, відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 травня 2007 року між АК банком «ТАС- Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбнак» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір за № 1906/0507/71-003, згідно умов якого банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 25 000 доларів США на строк до 21 травня 2032 року для здійснення розрахунків по договору купівлі-продажу між позичальником та ОСОБА_5 щодо придбання трикімнатної квартири за №44, що знаходиться в будинку №15 по вул. Чалдаєва в м. Тернопіль.

22 травня 2007 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу вказаної вище квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований за №4884

З витягу з державного реєстру правочинів від 22.05.2007 року за № 4015623 встановлено, що даний договір купівлі-продажу був зареєстрований в державному реєстрі правочинів 22 травня 2007 року за № 2101701.

В якості забезпечення виконання позивачем зобов'язань щодо погашення кредиту, 22 травня 2007 року між позивачем та АК банком «ТАС-Комерцбанк» укладено іпотечний договір, згідно умов якого, в іпотеку була передана квартира придбана позивачем за кредитні кошти.

Згідно умов п.3 договору іпотеки, предмет іпотеки належить іпотекодавцеві на підставі договору купівлі-продажу квартири посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_3 22 травня 2007 року за реєстровим № 4884, зареєстровано в державному реєстрі правочинів 22 травня 2007 року за №2101701.

З витягу про реєстрацію у державному реєстрі іпотек від 22.05.2007 року за № 12621664 встановлено, що договір іпотеки був зареєстрований у державному реєстрі іпотек за №4995702 22.05.2007 року.

Договір іпотеки та договір купівлі-продажу був посвідчений одним і тим самим нотаріусом 22 травня 2007 року, тобто після укладення договору купівлі-продажу квартири у нотаріуса були в наявності усі необхідні документи. Нотаріусом було зроблено витяг з Державного реєстру правочинів та на підставі поданих документів було здійснено посвідчення договору іпотеки.

Згідно ст. 657 ЦК України (в редакції, чинній на момент укладення договору) договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Таким чином, відповідно до вказаних вимог ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу від 22 травня 2007 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено у письмовій формі, нотаріально посвідчено та проведено його державну реєстрацію відповідно до Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року №671, у зв'язку з чим відсутні підстави вважати, що вказана квартира на момент укладення договору іпотеки не належала ОСОБА_2

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, суд першої інстанції, вірно застосував норми матеріального права, висновки суду про встановлені обставини й правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні, тому рішення суду є законним та обґрунтованим і колегія суддів не вбачає підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст.307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 18 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_6