Справа № 463/1153/15 Головуючий у 1 інстанції: Нор Н.В.
Провадження № 22-ц/783/4431/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 М. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Ванівського О.М., Гриновця Б.М.

При секретарі: Щербай В.П.

З участю: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_2 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 07 травня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою позовну заяву ОСОБА_3 до ПАТ "СК "ВУСО" про стягнення страхового відшкодування залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апелянт вважає, що ухвалу суду постановлено з порушенням норм процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Покликається на те, що вирішення спорів про захист прав споживачів не відноситься до компетенції третейських судів, оскільки є виключною прерогативою судів загальної юрисдикції. Оскаржувана ухвала порушує права позивача, як споживача.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає задоволенню.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 05 березня 2015 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовною заявою до ПАТ "Страхова компанія "ВУСО" про захист прав споживачів та стягнення страхового відшкодування, посилаючись на те, що відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування є порушенням її прав споживача.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 16 березня 2015 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ "Страхова компанія "ВУСО" про захист прав споживачів та стягнення страхового відшкодування.

Залишаючи позовну заяву без розгляду на підставі п. 6 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач подав заперечення проти вирішення спору в суді, а згідно п. 14.3 Додаткової угоди №1 до Договору добровільного страхування наземного транспорту №-01 сторони домовились про те, що усі спори пов'язані виконанням даного договору вирішуються в Постійно діючому третейському суді при товарній біржі "ІННЕКС", тому позовну заяву слід залишити без розгляду.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна.

Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо між сторонами укладено договір про передачу спору на вирішення до третейського суду і від відповідача надійшло до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами заперечення проти вирішення спору в суді.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 січня 2008 року у справі щодо відповідності Конституції України(конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та розділу VIII "Третейське самоврядування" Закону України "Про третейські суди" (справа про завдання третейського суду) визнано, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (стаття 17 ЦПК України, стаття 12 ГПК України,стаття 6 Закону України "Про третейські суди").

Однак, при цьому поза увагою суду першої інстанції залишено те, що Законом України від 3 лютого 2011 року № 2983-VI "Про внесення змін до статті 6 Закону України "Про третейські суди" щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам" частину першу статті 6 Закону України "Про третейські суди" доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 2983-VI, після набрання чинності цим Законом, а саме з 12 березня 2011 року, третейські суди припиняють розгляд справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), розгляд яких було розпочато до дня набрання чинності цим Законом, про що виноситься мотивована ухвала.

Позивач 05 березня 2015 року звернувся до суду з підстав, що при настанні страхового випадку відповідачем не виконано умови договору, що є порушенням його прав споживача.

Суд першої інстанції, відкривши провадження у даній справі про захист прав споживача, погодився із доводами позивача.

Такий висновок узгоджується з положеннями Закону України "Про страхування", який регулює відносини у сфері страхування і спрямований на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб.

Тобто, договір страхування - це договір про фінансову послугу, яка відноситься до небанківського сектору.

З урахуванням того, що діяльність страховика підпадає під визначення послуги і виконавця, що містяться в ч. 1 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" , то у разі, якщо договір майнового страхування спрямований на захист особистих майнових інтересів страхувальника, такі правовідносини регулюються цим Законом в частині, не врегульованій спеціальним законом, шляхом задоволення майнової потреби страхувальника, яка виникає або може виникнути після настання певних подій.

Таким чином, спір щодо захисту прав ОСОБА_3, як споживача послуг страховика, не підвідомчий третейському суду навіть за наявності третейського застереження у договорі, а тому справа не може бути залишена без розгляду на підставі п. 6 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_3 про захист прав споживача суд першої інстанції цих положень закону не врахував.

Отже, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з підстав, передбачених п. 4 ст. 311 ЦПК України, а справа - передачі до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 307, 311, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 07 травня 2015 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: