УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді - БАРТАЩУК Л.П.

при секретарі - Ізвольській С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 12.03.2015 року у справі №1837/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник - ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 12.03.2015 у справі №1837/14 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 851/10/27-11/7-101 від 18.09.2007 року в сумі 119 626,13 грн.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності третейських судів та виконання рішень третейських судів» від 05 березня 2009 р., до якого були внесені зміни до ч. 1 ст. 6 щодо відсутності у третейського суду компетенції на розгляд справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Вказані зміни набрали чинності з 12.03.2011р.

Як вказує заявник, ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду у 2014 році, тобто, після того як Закон України «Про третейські суди» вже містив заборону на розгляд справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі, й споживачів послуг банку.

У судове засідання заявник не з'явився, направивши письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, просив врахувати правову позицію, викладену Верховним Судом України у постанові від 20.05.2015р., яку також направив до суду.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви з тих підстав, що договірні правовідносини між сторонами виникли з моменту укладення кредитного договору, тобто, - з 18.09.2007 року, коли Закон не містив заборони на укладення між сторонами третейської угоди на розгляд таких справи у третейському суді. Закон зворотної сили не має, тож, законних підстав для скасування рішення третейського суду представник не убачає.

Надавши письмові заперечення на заяву, в подальшому представник просила розглядати справу у її відсутність, врахувати надані до суду письмові заперечення.

На виконання ухвали суду з Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків надійшли матеріали справи №1837/14 - для огляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали третейської справи №1837/14, вивчивши доводи сторін, викладені в адресованих до суду письмових заявах, поясненнях та запереченнях, встановив наступне.

12.03.2015 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків у складі третейського судді Ярошовиця В.М. було ухвалено рішення у справі №1837/14, яким задоволено позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суму заборгованості, яка виникла за кредитним договором № 851/10/27-11/7-101 від 18.09.2007 року у сумі 119 626,13 грн. та 1 596,26 грн. витрат, пов'язаних з вирішенням спору третейським судом.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків встановлено, що 18 вересня 2007 року сторонами було укладено договір кредиту № 2008/28-13/31 між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1, відповідно до якого кредитор надав позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання в сумі 129 240, 00 грн., зі сплатою 12,6 процентів річних та комісій, в розмірі та в порядку, визначених в Додатку № 1 до цього договору, що є його невід'ємною частиною на умовах визначених цим договором.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про третейські суди", юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Спір може бути переданий на розгляд Третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам Закону України "Про третейські суди".

Відповідно до статті 12 Закону України "Про третейські суди", третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремою письмової угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.

Відповідно до п. п. 6.1., 6.2. ст. 6 договору кредиту, всі спори та непорозуміння, які можуть виникнути в зв'язку з укладення та виконанням цього договору вирішуються шляхом переговорів між сторонами на рівні їх уповноважених представників. У випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст. 5 Закону України "Про третейські суди", домовились про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою: 02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею, спір розглядається третейським суддею Мороз Оленою Анатолієвною або Білоконем Юрієм Миколайовичем у порядку черговості. Вказаному у даному пункті. У разі, якщо спір не може бути розглянутий визначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого Третейського суду. у відповідності до чинного Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.

Отже, зазначений договір кредиту, укладений між сторонами, містив третейське застереження про вирішення спору між сторонами Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків.

В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що справа не підвідомча Постійно діючому Третейському суду при Асоціації українських банків з огляду на вимоги ч. 1 ст. 6 Закону України "Про третейські суди", яка була чинною на час звернення банку до суду.

Аналізуючи дані доводи критично, суд виходить з наступного.

Як зазначено вище, кредитний договір між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено 18.09.2007 р., при укладенні третейської угоди (третейського застереження) сторонами були дотримані вимоги статей 6, 12 Закону України «Про третейські суди» в чинній на час укладення договору кредиту редакції Закону.

Законом України від 05.03.2009р. «Про внесення мін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності третейських судів та виконання рішень третейських судів» ст. 12 Закону була викладені у новій редакції, а ч. 1 ст. 6 Закону України "Про третейські суди" була викладена у новій редакції Законом України №2983-VІ від 03.02.2011 року, який набрав чинності 12.03.2011 року.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Заявник не взяв до уваги зазначену норму Конституції України про те, що Закон не має зворотної дії в часі і сторони при укладенні кредитного договору мали керуватися чинним на момент його укладення законодавством.

За таких обставин правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України у справі № 6-64цс15 від 20.05.2015р. не може бути застосований у даній справі.

Обгрунтовуючи вимоги про скасування рішення третейського суду, заявник також посилається на те, що його не було повідомлено про розгляд справи, оскільки 28 квітня 2015 р. він отримав лише оскаржуване рішення, ніяких інших листів заявником отримано не було.

З матеріалів третейської справи натомість убачається, що 31 жовтня 2014 року ПАТ "Укрсоцбанк" звернувся до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою третейського суду від 13 листопада 2014 року справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором від 18 вересня 2007 року № 851/10/27-11/7-101 було призначено до розгляду на 09 грудня 2014 року.

Копія ухвали разом з позовною заявою і доданими до неї документами були отримані особисто ОСОБА_1 (а.с. 20).

Відповідно до ст. 34 Закону України "Про третейські суди", учасниками третейського розгляду є сторони та їх представники.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про третейські суди", третейський розгляд здійснюється у засіданні третейського суду за участю сторін або їх представників, якщо сторони не домовилися про інше щодо їхньої участі в засіданні. Третейський суд вправі визнати явку сторін у засідання обов'язковою. Сторонам має бути направлене повідомлення про день, час та місце проведення засідання третейського суду не пізніше ніж за 10 днів до такого засідання. Повідомлення направляється або вручається в порядку, визначеному статтею 15 цього Закону. Третейський суд під час розгляду справи повинен забезпечити додержання принципу змагальності сторін, рівні можливості та свободу сторонам у наданні ними доказів і у доведенні перед третейським судом їх переконливості.

Як підтверджується матеріалами третейської справи, 03.12.2014 року зі справою ознайомився уповноважений ОСОБА_1 представник - ОСОБА_3 (а.с. 21), який подав до третейського суду письмове клопотання про застосування строків позовної давності, оригінали документів та письмові клопотання (а.с. 23-25).

Всі зазначені клопотання були вирішені третейським судом.

12 березня 2015 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків у вказаній справі було постановлено рішення без участі відповідача ОСОБА_1

Таким чином, заявнику ОСОБА_1 було достовірно відомо про наявність справи у провадженні Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків і доводи про його неналежне повідомлення про розгляд справи спростовуються матеріалами третейської справи.

Виключний перелік підстав для скасування рішення третейського суду зазначено в ст. 389-5 Цивільного процесуального кодексу України, яка кореспондується зі ст. 51 Закону України "Про третейські суди".

Відповідно до ч. 2 ст. 389-5 Цивільного процесуального кодексу України рішення третейського суду може бути скасовано лише у разі якщо: 1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано судом недійсною; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Жодної підстави, яка визначена у ст. 389-5 ЦПК України, для скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 12 березня 2015 року у справі №1837/14, при розгляді заяви ОСОБА_1 судом не встановлено.

З огляду на викладене, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 12, 34, 39, 51 Закону України "Про третейські суди", ст.ст. 10, 60, 209-210, 293, 294, 389-1 - 389-6 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1про про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 12.03.2015 року у справі №1837/14 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: