Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 369/1838/15-ц
провадження 2/369/1291/15
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючої судді Пінкевич Н.С.,
при секретарі Сохань Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -
У лютому 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що 30 січня 2013 року вона позичила ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 450 000 доларів США що еквівалентно 3 600 000 грн. Відповідач власноруч написав розписку, відповідно до якої грошові кошти отримав повністю, претензій не має. Відповідно до договору відповідач зобовязувався повернути кошти не пізніше 30 січня 2014 року. Відповідач не виконав свої зобов'язання, грошові кошти не повернув.
Просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 450 000 доларів США, що в еквіваленті станом на 14 січня 2015 року становить 7 092 000 грн., судові витрати покласти на відповідача.
У судове засідання представник позивача не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність позовні вимоги підтримав у повному обсязі
У судове засідання відповідач не зявився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Письмових клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
За таких обставин та у відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (сума позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У відповідності до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неподаткового мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
При розгляді справи судом встановлено, що 30 січня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики. За даним договором ОСОБА_2 отримав у борг кошти в розмірі 450 000 доларів США, що підтверджується власноручно написаною розпискою. Отримані в борг кошти ОСОБА_2 зобовязувався повернути не пізніше 30 січня 2014 року (п. 2 Договору позики).
За ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
За ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Оскільки ОСОБА_2 отримав у борг кошти в розмірі 450 000 дол. США, що станом на 14 січня 2005 року за офіційним курсом Національного Банку України становить 7 092 000 грн., кошти не повернув, суд вважає за можливе стягнути заборгованість в розмірі 7 092 000 грн.
Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.
Ст. 526 КЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, ЦК України,інших актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок.
Порушення зобовязання у розумінні ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
На підставі наведеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики в розмірі 7 092 000 грн.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Враховуючи наведене, з відповідача слід стягнути витрати повязані зі сплатою судового збору в розмірі 3 654 грн., що підтверджується квитанцією № 79 від 14січня 2015 року.
Керуючись ст.ст. 1046, 1047, 526, 610 ЦК України та ст.ст.88, 208, 213-215, 294 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 - суму боргу в розмірі 7 092 000 грн. (сім мільйонів девяносто дві тисячі грн.) та судовий збір в розмірі 3 654 грн. (три тисячі шістсот пятдесят чотири грн.).
Копію заочного рішення негайно направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуто Києво Святошинським судом Київської області за письмовою заявою відповідачів протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Н.С. Пінкевич