Провадження №2/761/5317/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 червня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Макаренко І.О.

при секретарі Нечипорук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» про стягнення страхового відшкодування, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 13.12.2012 року сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний йому автомобіль. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 20.12.2013 року винною у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_2, яка керувала автомобілем НОМЕР_1, що належить на праві власності ТОВ «Перша лізингова компанія».

12.07.2013 року за ініціативою позивача було проведено огляд транспортного засобу - Субару, д.н. НОМЕР_2, під час огляду складено протокол (акт).

Цивільно-правову відповідальність за шкоду, завдані під час керування ОСОБА_2 автомобілем НОМЕР_1, станом на день скоєння ДТП було застраховано.

22.01.2014 року позивач надав відповідачу необхідні документи для виплати страхового відшкодування.

06.03.2015 року відповідач виплатив позивачу матеріальний збиток в розмірі 33667,44 грн., але податок на додану вартість в сумі 4916,29 грн. не сплатив.

Просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 4916,29 грн., пеню в сумі 9009,95 грн., 3 % річних в сумі 1027,45 грн., інфляційні витрати в сумі 12720,05 грн., витрати на проведення експертного дослідження в сумі 1000,00 грн., витати по сплаті судового збору в сумі 286,75 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 3000,00 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та заперечувала проти стягнення страхового відшкодування.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, про день, час та місце розгляду справи повідомлена завчасно в установленому законом порядку.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив.

20.12.2013 року постановою Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження по справі закрито (а.с. 18-20).

Згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу № 7/13-Д від 07.08.2013 року, вартість матеріально збитку, завданого власнику автомобіля Subaru Impresa, д.н. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження в ДТП, яка сталася 13.12.2012 року, складає 41995,31 грн. (а.с. 21-25).

За проведення оцінки майна з визначення вартості матеріального збитку, завданого автомобілю ОСОБА_1 сплатив 1000,00 грн., що підтверджується квитанцією № N152D54374 від 22.07.2013 року (а.с. 41).

06.03.2015 року відповідач сплатив позивачу матеріальний збиток в сумі 33667,44 грн., але після надання необхідних документів суму податку на додану вартість у розмірі 4916,44 грн. не сплатив, даний факт не заперечувався позивачем судовому засіданні.

Позивач 29.04.2015 року уклав з Невмержицьким В.І. договір про надання адвокатських послуг, згідно якого клієнт зобов'язується сплатити захисникові винагороду в сумі 3000,00 грн., згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 03/15 від 29.04.2015 року позивач сплатив за надання адвокатських послуг 3000,00 грн. (а.с. 43-44).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Позивач був змушений за власний рахунок провести оцінку матеріального збитку, отриманого в результаті зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди, а тому позовні вимоги позивача щодо стягнення матеріальної шкодив сумі 4916,29 грн. та витрат на проведення експертного дослідження в сумі 1000,00 грн. з відповідача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до пп. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду зобов'язаний, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

Відповідно до пп. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Оскільки між позивачем та відповідачем не укладено договору страхування, тому позов в частині стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов'язання в сумі 9009,96 грн. задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦКУ боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до роз'яснень п. 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК).

Відповідно до ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Підсумовуючи викладені обставини з врахуванням наданих доказів на їх підтвердження, суд вважає, що відповідач зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Виходячи з вищевикладеного, три проценти річних від суми простроченої позики нараховуються від дня, коли сума страхового відшкодування мала бути повернена, до дня її фактичного повернення позивачу.

Таким чином, три проценти річних від суми простроченої заборгованості становить 1027,45 грн.

Згідно до ст. 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики.

Перевіряючи розрахунки позивача, суд приймає до уваги роз'яснення, надані Верховними Судом України в листі № 62-97 від 03.04.1997 року відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ.

Враховуючи, що заборгованість відповідача перед позивачем виникла з 23.04.2014 року суд застосовує індекс інфляції починаючи з квітня 2014 року.

Сума інфляції складає: 38583,73 х 103,3% х 103,8% х 101% х 100,8% х 102,9% х 102,4% х 101.9% х 103% х 103,1% х 105,3% - 38583,73 = 12189,09 грн.

4916,29 х 110,8 % - 4916,29 = 530,96 грн.

Разом сума інфляції складає: 12189,09 + 530,96 = 12720,05 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно п. 2 ч. 3 до ст. 79 ЦПК України до витрат пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Позивач 29.04.2015 року уклав з Невмержицьким В.І. договір про надання адвокатських послуг, згідно якого клієнт зобов'язується сплатити захисникові винагороду в сумі 3000,00 грн., згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 03/15 від 29.04.2015 року позивач сплатив за надання адвокатських послуг 3000,00 грн. (а.с. 7-9).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.2.2011 року № 4191-VI розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

До матеріалів справи позивачем не надано розрахунку погодинної оплати послуг правової допомоги, тому вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони судові витрати.

Позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір в сумі 286,75 грн., який підлягає стягнення з відповідача на користь позивача в повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 979, 990 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» () на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 4916,29 грн., 3 % річних в сумі 1027,45 грн., інфляційні витрати в сумі 12720,05 грн., витрати на проведення експертного дослідження в сумі 1000,00 грн., витати по сплаті судового збору в сумі 286,75 грн., а всього підлягає стягненню 19950,54 грн.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня отримання його проголошення, а в разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: