У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2015 року м. Южне

Южний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Котова В.Г.,

при секретарі Гнатюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця відділу державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 неправомірними, зобов'язання скасування розрахунку заборгованості по аліментам та скасування постанови про накладання арешту на кошти боржника, заінтересована особа - ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Южного міського суду Одеської області з вказаною скаргою, мотивуючи свої вимоги тим, що в провадженні державного виконавця відділу ДВС Южненського міського Управління юстиції Одеської області ОСОБА_2С знаходиться виконавчий лист №2-417/11, виданий Южним міським судом Одеської області 21.06.2011 року, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 щомісячно, починаючи з 25.05.2011 року в розмірі ? частини його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до його повноліття, тобто до 13.10.2013 року.

19.12.2014 року заявник отримав розрахунок заборгованості по аліментах № ДВ-2/119 від 01.12.2014 року ЄДРВП № 28082566 стосовно стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на підставі вищезазначеного листа, згідно якого встановлено розмір заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_1 станом на 01.12.2014 року у сумі 62 252,22 грн.

Заявник з даним розрахунком не згоден в повному обсязі, так як аліменти згідно рішення суду він сплачував своєчасно та сплатив станом на 13.10.2013 року в повному обсязі.

Так, з 25.05.2011 року по 10.06.2013 року заявник працював у ПАТ «Одеський припортовий завод», і аліменти в цей час утримувалися з нього у встановленому судом розмірі в повному обсязі бухгалтерією за місцем роботи.

За час, що заявник не працював, він сплатив аліменти добровільно, що підтверджується квитанціями, що містяться в матеріалах виконавчого провадження, відповідно до яких ним було сплачено аліменти загальною сумою у розмірі 9500,00 грн.

При вищезазначеному розрахунку заборгованості по аліментам державним виконавцем Боєру В.С, до доходу, з якого нараховуються аліменти, було додатково включено суму загального оподаткованого доходу за період сплати аліментів, яка вказана в довідці ДПІ у м. Южному ГУ Міндоходів в Одеської області № 4892/15-33-17-00-07 від 28.10.2014 року, що міститься в матеріалах виконавчого провадження.

Скаржник вважає, що вказана вище сума доходу включена до розрахунку неправомірно, адже сума чистого доходу ОСОБА_1А, від здійснення підприємницької діяльності за вказаний період є значно меншою, а саме 922,32 грн., що підтверджується довідкою ДПІ у м. Южному ГУ Міндоходів в Одеській області № 5689/15-33-17-00-07 від 24.12.2014 року та згідно з підпунктом 16 пункту 1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 року №146, саме згідно цього доходу необхідно було проводити нарахування аліментів.

Згідно із розрахунком, наданим скаржником до суду, загальна сума аліментів, яку мав сплатити додатково скаржник, крім аліментів, що утримувалися з нього за місцем роботи у ПАТ «Одеський припортовий завод», за весь час з 25.05.2011 року до 13.10.2013 року становить 1500,40 грн.

Крім того, в порушенні вимог п.8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем, незважаючи на те, що строк стягнення аліментів згідно рішення суду завершився 13.10.2013 року, державний виконавець не вчиняв будь-яких дій з приводу того, щоб або закрити виконавче провадження, або встановити заборгованість, і лише через рік починає вчиняти якісь дії-робити запити до ДПІ, тощо.

Крім цього, скаржник зазначає, що безпідставно нарахувавши йому заборгованість, 04.12.2014 року державний виконавець виносить постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, що підтверджується відповідним витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що також є незаконним та грубо порушує права ОСОБА_1.

Враховуючи вищенаведене, скаржник просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_2 з нарахування заборгованості по аліментах в розмірі 62 252,22 грн. та накладення арешту на рухоме майно; зобов'язати державного виконавця відділу державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_2 скасувати розрахунок заборгованості по аліментах № ДВ-2/119 від 01.12.2014 року ЄДРВП № 28082566 стосовно стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на підставі вищезазначеного листа, згідно якого встановлено розмір заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_1 станом на 01.12.2014 року у сумі 62 252,22 грн.; зобов'язати державного виконавця відділу державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_2 скасувати постанову про накладення арешту на кошти боржника від 04.12.2014 року, №28082566 та стягнути з державного виконавця відділу державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Скаржник в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, згідно якої заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд розглядати скаргу за його відсутності за участю представника.

Представник скаржника ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав скаргу в повному обсязі.

Представник відділу державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції в Одеській області в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, в попередніх судових засіданнях просив суд в задоволенні скарги відмовити, мотивуючи це тим, що розрахунок заборгованості від № ДВ-2/119 від 01.12.2014 року ґрунтується на Звітах про здійснені відрахування та виплати та відповіді ДПІ у м. Южне Головного Управління Міндоходів в Одеській області, про що зазначено у вказаному розрахунку. Крім того, згідно п. 7.13 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, розрахунок заборгованості повинен бути помісячним і містити суму заробітної плати та інших доходів боржника, що залишилася після утримання податків, відсоток або частку заробітку (доходу), визначений виконавчим документом, загальну суму заборгованості. Крім того, представник підтвердив, що визначення розміру аліментів здійснювалось саме з загального доходу боржника від здійснення ним підприємницької діяльності, який був вказаний у відповіді ДПІ у м. Южному Головного Управління Міндоходів в Одеській області.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду письмові заперечення, які в судовому засіданні підтримав її представник, згідно яких просила суд відмовити в задоволені скарги, мотивуючи це тим, що розрахунок розміру аліментів, які повинен був сплатити ОСОБА_1 від підприємницької діяльності зроблений державним виконавцем Боєру В.С. правильно на підставі довідки з податкової інспекції про доходи, які отримував ОСОБА_1 в 2011-2012 роках. Крім того, оскільки рішення суду не було виконано в повному обсязі, не були стягнуті аліменти з доходів ОСОБА_1 від його підприємницької діяльності та було звернення ОСОБА_3 про стягнення аліментів з зазначених доходів заявника виконавче провадження на законних підставах не було закінчено та на законних підставах державним виконавцем не була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. Щодо накладення арешту на майно боржника ОСОБА_1, то ОСОБА_3 вважає, що державний виконавець діяв згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження»

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали скарги, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Южного міського суду Одеської області від 07.06.201 року по цивільній справі №2-417/11, з ОСОБА_1 стягувались аліменти на користь ОСОБА_3 щомісячно, починаючи з 25.05.2011 року в розмірі ? частини його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, до його повноліття, тобто до 13.10.2013 року.

На виконання рішення суду та виданого судом виконавчого листа №2-417/11 від 21.06.2011 року, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції в Одеській області було відкрите виконавче провадження №28082566 та по закінченню строку стягнення призначених аліментів був складений розрахунок заборгованості по аліментам від 01.12.2014 року, який міститься в матеріалах справи, згідно якого боржник ОСОБА_1 має заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.12.2014 року в сумі 62 252,22 грн., яка утворилась від несплати аліментів з прибутку від проведення підприємницької діяльності ОСОБА_1

Крім цього, 04.12.2014 року державний виконавець виносить постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, що підтверджується відповідним витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 04.12.2014 року, копія якого міститься в матеріалах справи.

При складанні розрахунку заборгованості по аліментам від 01.12.2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 було включено суму загального оподаткованого доходу за період сплати аліментів, яка вказана в довідці ДПІ у м. Южному ГУ Міндоходів в Одеської області № 4892/15-33-17-00-07 від 28.10.2014 року, що міститься в матеріалах виконавчого провадження.

Суд вважає, що державний виконавець не правомірно врахував до розрахунку заборгованості по виконавчому провадженні суму загального оподаткованого доходу за період сплати аліментів, яка вказана в цій довідці з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику за заявою сторін виконавчого провадження.

Згідно ч.1 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Згідно з підпунктом 16 пункту 1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 року № 146, утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з доходів від підприємницької діяльності.

Пунктом 13 цього Переліку передбачено, що утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків.

Фізичні особи суб'єкти підприємницької діяльності, які працюють за загальною системою оподаткування, повинні сплачувати аліменти із свого чистого доходу (тобто з різниці між валовим доходом (виручкою у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з його одержанням), зменшеного на суму сплаченого податку з доходів фізичних осіб.

Обєктом оподаткування є чистий оподаткований дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій і не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, повязаними з господарською діяльністю такою фізичною особою - підприємця.

Для фізичної особи підприємця, зареєстрованого як платник податну на додану вартість не включається до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

До переліку витрат, безпосередньо повязаних з отримання доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат виробництва (обігу) згідно нормами податкового кодексу для юридичних осіб.

У відповідності до Національного положення (Стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 73 від 07.02.2013 року, доходи - збільшення економічних вигод у вигляді надходження активів або зменшення зобов'язань, які призводять до зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків власників).

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що фізичні особи суб'єкти підприємницької діяльності, які працюють за загальною системою оподаткування, повинні сплачувати аліменти із свого чистого доходу (тобто з різниці між валовим доходом (виручкою у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з його одержанням), зменшеного на суму сплаченого податку з доходів фізичних осіб.

Сума чистого доходу ОСОБА_1А, від здійснення підприємницької діяльності за вказаний період є значно меншою, а саме 922,32 грн., що підтверджується довідкою ДПІ у м. Южному ГУ Міндоходів в Одеській області № 5689/15-33-17-00-07 від 24.12.2014 року, ? від даної суми становить 230,58 грн.

А, тому, було вірним у період з 11.06.2013 року по 12.10.2013 року, коли скаржник не працював у ПАТ «Одеський припортовий завод», та коли ? його доходу складала менше, ніж 30% від прожиткового мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, стягувати з нього аліменти у розмірі саме 30 % від прожиткового мінімуму щомісяця, що на той час складали 363,00 грн., згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2013 рік». Тобто за весь період з 11.06.2013 року по 12.10.2013 року скаржник мав сплатити аліменти у розмірі 1500,40 грн., а у попередній період з 25.06.2011 року до 11.06.2013 року - 230,58 грн. В той же час скаржником були додатково, крім аліментів, утриманих з нього за місцем роботи у ПАТ «Одеський припортовий завод», сплачені аліменти у значно більшому розмірі, а саме 9500,00 грн., що підтверджується наданими ним квитанціями.

Крім того, в оскаржуваній постанові державного виконавця від 01.12.2014 року, останнім зазначено, що розрахунок зроблений на основі даних отриманого прибутку від проведення підприємницької діяльності боржником, що не відповідає дійсності, адже розрахунок належних до сплаті аліментів здійснювався з загального оподаткованого доходу боржника, що підтверджено державним виконавцем в судовому засіданні.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції в Одеській області було порушено ст.195 СК України, згідно якої заборгованість по аліментам, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку(доходу), який платник аліментів одержував за період протягом якого не проводилося їх стягнення, так як відповідачем всупереч чинному законодавству, нараховувалися аліменти не на обігові кошти, і на валові витрати субєкта підприємницької діяльності-фізичної особи, а також і на податкові виплати.

Таким чином, суд приходить до висновку, що державним виконавцем неправомірно було нарахована заборгованість за сплату аліментів боржником, виходячи із суми загального оподаткованого доходу за період сплати аліментів, тому суд вважає, що необхідно визнати неправомірними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_2 з нарахування заборгованості по аліментах в розмірі 62 252,22 грн. та скасувати розрахунок заборгованості по аліментах № ДВ-2/119 від 01.12.2014 року ЄДРВП № 28082566.

Враховуючи те, що судом встановлена неправомірність нарахування заборгованості за сплати аліментів боржником, суд приходить до висновку, що необхідно визнати неправомірними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_2, повязані з накладенням арешту на майно боржника та зобов'язати державного виконавця відділу державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_2 скасувати постанову про накладення арешту на майно боржника та заборону його відчуження від 04.12.2014 року №28082566.

Що стосується вимог скаржника про стягнення з державного виконавця відділу державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн., то суд вважає, що ця вимога не підлягає задоволенню, адже ОСОБА_1 не надано розрахунку цих витрат відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 205, 383-387 ЦПК України, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», пп. 16 п. 1, п. 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 року № 146, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця відділу державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 неправомірними, зобов'язання скасування розрахунку заборгованості по аліментам та скасування постанови про накладання арешту на кошти боржника, заінтересована особа - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_2 з нарахування заборгованості по аліментах в розмірі 62 252,22 грн. та накладення арешту на майно боржника та заборону його відчуження.

Зобов'язати державного виконавця відділу державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_2 скасувати розрахунок заборгованості по аліментах № ДВ-2/119 від 01.12.2014 року ЄДРВП № 28082566 стосовно стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на підставі виконавчого листа №2-417/11, який виданий Южним міським судом Одеської області 21.06.2011 року, згідно якого встановлено розмір заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_5 станом на 01.12.2014 року у сумі 62252,22 грн.

Зобов'язати державного виконавця відділу державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_2 скасувати постанову про накладення арешту на майно боржника та заборону його відчуження від 04.12.2014 року №28082566.

В іншій частині вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя В.Г.Котов