Справа № 367/1921/14ц Головуючий у І інстанції Линник В.Я.
Провадження № 22-ц/780/3901/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 08.07.2015
УХВАЛА

Іменем України

08 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Данілова О.М.,

суддів: Мережко М.В., Суханової Є.М.,

при секретарі: Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 21 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про поділ будинку в натурі, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання порядку користування земельною ділянкою та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4 про виділ частини житлового будинку в натурі та визнання порядку користування земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Ірпінського міського суду Київської області із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про поділ будинку в натурі, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до мирової угоди від 02 червня 2008 року, яка затверджена ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 02 червня 2008 року, співвласниками 1/2 частини будинку №15-А по вул. Суворова у м. Ірпені Київської області є ОСОБА_2, якому належить 1/4 частина вказаного будинку та ОСОБА_6, якому належить інша 1/4 частина будинку. Фактично та юридично їм належить 1/2 частина спірного домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель які знаходяться у їх спільному користуванні, та складаються: з приміщень будинку 1-1 пл. 3,7 кв.м., 1-2 пл. 14,5 кв.м., 1-3 пл. 4,7 кв.м., 1-4 пл. 10,4 кв.м., 1-5 пл. 11,6 кв.м., 1-6 пл. 13,9 кв.м., 1-7 пл. 6,8 кв.м., 1-8 пл. 5,3 кв.м., 1-9 пл. 37,4 кв.м., І - веранда пл. 11,2 кв.м., сарай К, сарай 3, убиральня Г, ями вигрібні №7, 8 та частини огорожі.

Співвласником іншої 1/2 частини вказаного вище будинку є ОСОБА_4 Фактично будинок між ОСОБА_4, та ОСОБА_7, ОСОБА_6, реально розділений на дві ізольовані квартири з усіма зручностями та між ними не виникає ніяких спірних питань з приводу володіння користування та розпорядження спільним будинком, а саме їхніми частками по 1/2 частині будинку.

За будинком №15-А по вул. Суворова у м. Ірпінь в цілому закріплена земельна ділянка розміром 0,1578 га., з яких 0,0971 га., знаходяться у його користуванні та ОСОБА_6, а інша частина земельної ділянки знаходиться у користуванні ОСОБА_4

Через постійні конфліктні ситуації, позивач просив суд, розділити реально 1/2 частину будинку №15-А по вул. Суворова у м. Ірпінь Київської області в натурі між ним та відповідачем відповідно до розміру їх часток у праві власності на будинок; встановити порядок користування земельною ділянкою, площею 0,0971 га., між співвласниками 1/2 частину будинку №15-А по вул. Суворова у м. Ірпінь Київської області, відповідно до розміру їх часток у праві власності на будинок.

ОСОБА_3, в свою чергу, звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4 про виділ частини житлового будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою, який з урахуванням уточнень мотивує тим, що на підставі договору дарування 1/4 частки житлового будинку від 30 липня 2013 року йому на праві власності належить 1/4 частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд за адресою: м. Ірпінь, вул. Суворова, 15-А.

1/4 частина даного житлового будинку належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 02 червня 2008 року.

Інша 1/2 частина вказаного будинку належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 21 січня 1981 року.

Між ним та іншими співвласниками даного будинку виникають спори з приводу користування і володіння будинком, угоди про спосіб виділення його частки із спільного з ними майна не досягнуто.

Просив суд, виділити йому, ОСОБА_3, в натурі 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: м. Ірпінь, вул. Суворова, 15-А згідно другого варіанту виділу в натурі 1/4 частини житлового будинку у поєднанні з першим варіантом виділу господарських будівель та споруд, а саме: виділити йому у власність приміщення 1-2 «житлове» площею 14,1 кв.м.; 1-4 «передпокій» площею 10,7 кв.м.; 1-9 «мансарда» площею 37,2 кв.м., а також господарські будівлі: сарай «З» та убиральня «Г», частка яких в будинку становить 27/100 частин, визнавши за ним право власності на дану частину будинку; стягнути з нього на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_5 грошову компенсацію у розмірі 9815,50 грн. за перевищення вартості частки, що виділяється; визначити порядок користування земельною ділянкою площею 1 485 кв.м. за адресою: м. Ірпінь, вул. Суворова, 15-А згідно четвертого варіанту порядку користування земельною ділянкою з урахуванням другого варіанту виділу 1/4 частини будинку висновку судової будівельно-технічної (оціночно-будівельної) та земельно-технічної експертизи від 23 жовтня 2014 року №СЕ-1-1-263/14, виділивши у окреме користування ОСОБА_3 земельну ділянку площею 363,6 кв.м. для обслуговування 1/4 частини будинку, виділити у спільне користування співвласників ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 земельну ділянку площею 91 кв.м.; та виділити у спільне користування ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 земельну ділянку площею 139 кв.м.

ОСОБА_4 також звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визначення порядку користування земельною ділянкою, який з урахуванням уточнень мотивує тим, що він та відповідачі є співвласниками будинку №15-А по вул. Суворова у м. Ірпені Київської області. Йому на підставі договору купівлі-продажу від 21 січня 1981 року належить 1/2 частина вказаного будинку, яка складається з приміщень по плану: 2-1 коридор площею 10,9 кв.м., 2-2 кухня площею 11,1 кв.м., 2-3 ванна площею 4,2 кв.м., 2-4 житлова кімната площею 25,8 кв.м., 2-5 житлова кімната площею 12,7 кв.м., 2-6 санвузол площею 0,8 кв.м., 3-2 коридор площею 8,7 кв.м., 3-3 ванна площею 3,6 кв.м., 3-4 санвузол площею 1,3 кв.м., 3-5 передпокій площею 10,7 кв.м., 3-6 житлова кімната площею 25,8 кв.м., 3-7 житлова кімната площею 12,1 кв.м., господарських будівель: сараю «Ж», гаража-сараю «Е», душу «М», вбиральні «Д», вигрібної ями ІІІ.

Також ним самочинно збудовані приміщення будинку 2-7 кухня площею 6,8 кв.м., 2-8 коридор площею 2,4 кв.м., 2-9 коридор площею 10,2 кв.м., 3-1 коридор площею 5,8 кв.м., 3-8 веранда площею 4.5 кв.м., 3-9 кухня площею 8,0 кв.м.

Інша 1/2 частина будинку належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Спору з приводу користування будинком між ним та відповідачами не виникає.

Зазначений вище будинок розташований на земельній ділянці площею 0,1485 га., фактичний порядок користування якою визначено близько 40 років тому назад, вїзд на територію будинковолодіння здійснюється з вулиці Комінтерна.

Вважає, що порядок користування земельною ділянкою за вказаною адресою між ним та ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5 має бути визначений судом за 6 варіантом висновку експертизи, так як він є найбільш доцільним.

Просив суд, визначити порядок користування земельною ділянкою площею 0,1485 га. по вул. Суворова, 15-А в м. Ірпені Київської області між ним та ОСОБА_2, ОСОБА_5 і ОСОБА_3 за шостим варіантом висновку судової будівельно-технічної експертизи від 23 жовтня 2014 року №СЕ-1-1-263/14: виділити йому у відокремлене користування земельну ділянку площею 743 кв.м. у межах, визначених експертизою; виділити ОСОБА_3 у відокремлене користування земельну ділянку площею 371 кв.м.; виділити ОСОБА_2, ОСОБА_5 у відокремлене користування земельну ділянку площею 371 кв.м.; виділити ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5 у спільне користування земельну ділянку площею 91 кв.м. у межах, визначених експертизою.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 21 травня 2015 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про поділ будинку в натурі.

Задоволено частково зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4 про виділ частини житлового будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою.

Виділено ОСОБА_3 в натурі 1/4 частину будинку №15-А по вул. Суворова, в м. Ірпінь Київської області, визнавши за ним право власності на приміщення будинку та надвірні споруди: 1-2 житлова кімната площею 14,10 кв.м., 1-4 передпокій площею 10,70 кв.м., 1-9 мансарда площею 37,20 кв.м., сарай «З», вбиральня «Г», частка яких в будинку становить 27/100 частин будинку.

В решті зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_5 грошову компенсацію за перевищення вартості частки в праві власності на будинок в розмірі 9815,50 грн.

Задоволено зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визначення порядку користування земельною ділянкою.

Визначено порядок користування земельною ділянкою №15-А по вул. Суворова, в м. Ірпінь Київської області площею 0,1485 га., виділивши у користування ОСОБА_4 земельну ділянку площею 743,0 кв.м. у наступних межах: від початкової точки 1 по прямій лінії на відстані 5,01 м. до точки 22; з наступним поворотом вліво по прямій лінії на відстані 23,49 м. до точки 21; далі з незначним ухилом вліво по прямій лінії на відстані 2,77 м. до точки 20; далі з незначним ухилом вправо по прямій лінії на відстані 11,60 м. до точки 19; з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 25,04 м. до точки 18; далі у тому ж напрямку по прямій лінії (по внутрішній стіні житлового будинку між приміщеннями співвласників) на відстані 10,65 м. до точки 17; далі з незначним ухилом вправо по прямій лінії на відстані 0,97 м. до точки 16; з наступним поворотом вліво по прямій лінії на відстані 10,42 м. до точки 15; з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 12,29 м. до точки 14; з наступним поворотом вліво по прямій лінії на відстані 4,15 м. до точки 13; з наступним поворотом вліво по прямій лінії на відстані 5,68 м. до точки 12; з наступним поворотом вліво по прямій лінії на відстані 2,04 м. до точки 11; з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 8,1 м. до точки 10; далі у тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 9,51 м. до точки; далі у тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 11,39 м. до точки 8; далі з незначним ухилом вправо по прямій лінії на відстані 19,22 м. до точки 7; з наступним поворотом вліво по прямій лінії на відстані 12,59 м. до точки 6; далі з незначним ухилом вліво по прямій лінії на відстані 8,22 м. до точки 5; далі у тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 6,54 м. до точки 4; далі з незначним ухилом вправо по прямій лінії на відстані 5,41 м. до точки 3; далі у тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 3,7 м. до точки 2; далі у тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 15,77 м. до точки 1.

У користування ОСОБА_2 і ОСОБА_5 земельну ділянку площею 325,5 кв.м. у наступних межах: від початкової точки 23 по прямій лінії на відстані 4,3 м. до точки 32; далі у тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 2,39 м. до точки 31; з наступним поворотом вліво по прямій лінії на відстані 26,94 м. до точки 30; з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 9,09 м. до точки 29; далі з незначним ухилом вправо по прямій лінії на відстані 12,05 м. до точки 28; з наступним поворотом вліво по прямій лінії на відстані 9,67 м. до точки 16; з наступним поворотом вліво по прямій лінії на відстані 0,97 м. до точки 17; з наступним поворотом вліво по прямій лінії на відстані 8,68 м. до точки 27; з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 10,57 м. до точки 26; з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 5,35 м. до точки 25; з наступним поворотом вліво по прямій лінії на відстані 17,52 м. до точки 24; з наступним поворотом вліво по прямій лінії на відстані 33,98 м. до точки 23.

У користування ОСОБА_3 земельну ділянку площею 325,5 кв.м. у наступних межах: від початкової точки 22 по прямій лінії на відстані 23,49 м. до точки 21; далі з незначним ухилом вліво по прямій лінії на відстані 2,77 м. до точки 20; далі з незначним ухилом вправо по прямій лінії на відстані 11,6 м. до точки 19; з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 25,04 м. до точки 18; з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 3,15 м. до точки 25; з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 17,52 м. до точки 24; з наступним поворотом вліво по прямій лінії на відстані 33,98 м. до точки 23; з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 6,69 м. до точки 22.

Земельну ділянку площею 91,0 кв.м. у наступних межах: від початкової точки 13 по прямій лінії (по внутрішній стіні житлового будинку між приміщеннями співвласників) на відстані 10,65 м. до точки 17; з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 8,69 м. до точки 16; з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 10,57 м. до точки 15; з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 5,35 м. до точки 12; далі у тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 3,15 м. до точки 13 залишено у спільному користуванні ОСОБА_2, ОСОБА_5 і ОСОБА_3

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати по справі в розмірі 4243,60 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати по справі в розмірі 6627,36 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, ухваленого з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним встановленням фактичних обставин справи, просив частково скасувати рішення Ірпінського міського суду Київської області від 21 травня 2015 року в частині часткового задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 та зробити нове виділення в натурі ? частини будинку №15-А по вул. Суворова в м. Ірпінь з урахуванням приміщень, які він фактично набув внаслідок договору дарування ? частки житлового будинку №15-А, що розташований по вул. Суворова в м. Ірпінь Київської області і приміщень самовільно побудованих (не введених в експлуатацію), які мають статус будівельних матеріалів, але на які були витрачені його особисті кошти і які не фігурують у вищезазначеному договорі дарування.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що будинок №15-А по вул. Суворова у м. Ірпені Київської області належить на праві спільної часткової власності сторонам по справі, а саме: ОСОБА_4 належить 1/2 його частина, ОСОБА_2 та його дружині ОСОБА_5 1/4 частина та ОСОБА_3 1/4 частина будинку.

Між співвласниками встановився порядок користування цим будинком: у користуванні ОСОБА_4 перебувають приміщення по плану: 2-1 коридор площею 10,9 кв.м., 2-2 кухня площею 11,1 кв.м., 2-3 ванна площею 4,2 кв.м., 2-4 житлова кімната площею 25,8 кв.м., 2-5 житлова кімната площею 12,7 кв.м., 2-6 санвузол площею 0,8 кв.м., 3-2 коридор площею 8,7 кв.м., 3-3 ванна площею 3,6 кв.м., 3-4 санвузол площею 1,3 кв.м., 3-5 передпокій площею 10,7 кв.м., 3-6 житлова кімната площею 25,8 кв.м., 3-7 житлова кімната площею 12,1 кв.м., і господарські будівлі: сарай «Ж», гараж-сарай «Е», душ «М», вбиральня «Д», вигрібна яма ІІІ.

Решта приміщень та надвірних господарських будівель і споруд перебувають у спільному користуванні ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_3

За будинком закріплена земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, надвірних будівель і споруд площею 0,1485 га., яка на даний час не приватизована.

Зазначені обставини визнавалися сторонами та підтверджуються наступними документами: свідоцтвом про одруження (т. 1 а.с. 5), технічним паспортом на будинок (т. 1 а.с. 11-18, т. 2 а.с. 15-23), договором купівлі-продажу від 21 січня 1981 року (т. 1 а.с. 74-75), мировою угодою та ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 02 червня 2008 року (т. 1 а.с. 58-62), договором дарування 1/4 частки житлового будинку від 30 липня 2013 року (т. 1 а.с. 56), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30 липня 2013 року (т. 1 а.с. 57).

Висновком судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 23 жовтня 2014 року №СЕ-1-1-263/14, виготовлених експертом ТОВ «Судова незалежна експертиза України» (т. 1 а.с. 130-193), з урахуванням розяснень експерта (т. 1 а.с. 243-244), запропоновано варіанти виділу в натурі 1/4 частини будинку сторін та варіанти визначення порядку користування земельною ділянкою, яка перебуває у їх користуванні.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із наступного.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову ОСОБА_2, суд першої інстанції керувався ч. 1 ст. 11 ЦПК України, відповідно до якої, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивачем заявлено неконкретні вимоги, не зазначено в який спосіб він просить розподілити будинок та визначити порядок користування земельною ділянкою. Не було уточнено ці вимоги і в судовому засіданні.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що найбільш прийнятним варіантом виділу ОСОБА_3 в натурі 1/4 частини будинку є 2 варіант виділу частини житлового будинку в поєднанні з першим варіантом виділом надвірних будівель (Додаток № 5 т. 1 а.с. 186), оскільки такий спосіб виділення найбільше відповідає розміру частки ОСОБА_3 у праві власності на будинок.

Визначаючи варіант порядку користування земельною ділянкою між співвласниками спірного будинку, суд першої інстанції виходив із того, що обраному другому варіанту виділу 1/4 частини будинку найбільше відповідає 6 варіант порядку користування земельною ділянкою (Додаток № 11 т. 1 а.с. 192), оскільки відповідає розмірам часток співвласників будинку та не передбачає земельних ділянок спільного користування, що недоцільно, враховуючи неприязні стосунки між ними.

Суд відмовив у задоволенні вимог ОСОБА_3 в обранні 4 варіанту порядку користування земельною ділянкою, тому що він передбачає залишення частини земельної ділянки площею 139,0 кв.м. у спільному користуванні співвласників, в той час, коли така земельна ділянка відділена від земельної ділянки ОСОБА_2 і ОСОБА_5 земельною ділянкою ОСОБА_3, що унеможливить користування нею позивачем.

У звязку із обранням 6 варіанту порядку користування земельною ділянкою сторін суд першої інстанції задовольнив зустрічний позов ОСОБА_4

Суд першої інстанції не прийняв до уваги посилання позивача на те, що приміщення будинку 1-9 (мансарда) є самочинним будівництвом і було побудовано за власні кошти сімї позивача, оскільки рішенням Апеляційного суду Київської області від 11 червня 2012 року (т. 2 а.с. 42-45) встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (яким подаровано свою частку в будинку ОСОБА_3В.) в 2008 році за спільні кошти були прибудовані приміщення І веранда площею 11,2 кв.м. та 1-9 мансарда площею 37,4 кв.м. В подальшому рішенням Виконкому Ірпінської міської ради Київської області від 28 грудня 2010 року № 272/16 зазначені прибудови були узаконені.

У звязку із виділом ОСОБА_3 в натурі частини будинку, яка перевищує його ідеальну частку в праві власності на будинок, суд першої інстанції стягнув з нього на користь ОСОБА_2 і ОСОБА_5 грошову компенсацію за перевищення вартості частки в праві власності на будинок в розмірі 9815,50грн.

У звязку із відмовою у задоволенні первісного позову суд першої інстанції стягнув з позивача на користь відповідачів понесені ними судові витрати по справі пропорційно задоволеним вимогам.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та узгоджуються з вимогами чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України (далі ЦК України) власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (ч. 3 ст. 358 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що приміщення 1-9 мансарда площею 37,24 кв.м. було побудоване ОСОБА_2 та ОСОБА_5, а тому не може бути обєктом розподілу. При цьому апелянт посилається на наявний в матеріалах справи договір підряду №23/07 від 28 листопада 2007 року, акт приймання-передачі виконаних робіт від 11 серпня 2008 року та прибутковий касовий ордер по оплаті за даним договором.

Дані доводи апелянта не відповідають фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 11 червня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Ірпінської міської ради, ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_5 про скасування та визнання рішення незаконним, встановлено, що до частини будинку, що є спільною частковою власністю сторонами у 2008 році за спільні кошти були побудовані приміщення веранда І площею 11,2 кв.м. та 1-9 мансарда площею 37,4 кв.м. З метою узаконення самовільно побудованих приміщень ОСОБА_6 звернувся до виконавчого комітету Ірпінської міської ради. Рішенням виконкому від 28 грудня 2010 року №272/16 надано дозвіл на оформлення відповідної правової документації на зазначені приміщення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції правомірно не прийняв до уваги докази позивача, оскільки ті обставини, що спірне приміщення 1-9 площею 37,4 кв.м. було побудоване за спільні кошти сторін вже встановлені судовим рішенням у іншій цивільній справі та не підлягають доказуванню.

Доводи апелянта про те, що приміщення 1-9 мансарда площею 37,4 кв.м. не може бути обєктом поділу, оскільки не увійшло до переліку подарованих приміщень згідно укладеного договору дарування від 30 липня 2013 року також не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до даного договору ОСОБА_6 подаровано ОСОБА_3 ? частку житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд за адресою: м. Іріпнь, вул. Суворова, 15-А, а не конкретні приміщення даного будинку.

Крім цього, не можна погодитись і з позицією апелянта, про те, що приміщення 1-9 площею 37,4 кв.м. згідно технічного паспорту БТІ та довідки КП Київської обласної ради «Північне бюро технічної інвентаризації» за №68 від 20 січня 2015 року має статус самочинно збудованого, у звязку з чим не може бути обєктом розподілу, оскільки наявним у матеріалах справи рішенням виконавчого комітету Іріпнської міської ради Київської області за №272/16 від 28 грудня 2010 року були узаконені приміщення І веранда площею 11,2 кв.м. та приміщення 1-9 мансарда площею 37,4 кв.м.

Зазначене рішення виконавчого комітету є чинним і добудовані приміщення І площею 11,2 кв.м. та 1-9 площею 37,4 кв.м. не можуть вважатися самочинними.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дав належну наявним у матеріалах справи доказам та правомірно не прийняв до уваги посилання позивача на те, що приміщення будинку 1-9 (мансарда) є самочинним будівництвом і було побудовано за власні кошти сімї позивача, оскільки рішенням Апеляційного суду Київської області від 11 червня 2012 року встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 у 2008 році за спільні кошти були прибудовані приміщення І веранда площею 11,2 кв.м. та 1-9 мансарда площею 37,4 кв.м. В подальшому рішенням Виконкому Іріпнської міської ради Київської області 28 грудня 2010 року №272/16 зазначені прибудови були узаконені. Отже такі приміщення не вважаються самочинними і є спільними для ОСОБА_3, ОСОБА_2 і ОСОБА_5

З урахуванням наведеного суд зробив правильний висновок про часткове задоволення позову.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду відповідає обставинам справи, постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 21 травня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: