Апеляційний суд Житомирської області
Справа №2-4004/10 Головуючий у 1-й інст. Комнацький О.В.
Категорія 27 Доповідач Забродський М. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Забродського М.І.

суддів: Шевчук А.М., Заполовського В.Й.

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі Філії «Центральне РУ» АТ Банку «Фінанси та кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16 серпня 2010 року, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2010 року ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» звернулося до суду із зазначеним позовом про стягнення з відповідачів в солідарному порядку на свою користь заборгованість за кредитом у розмірі 9156,35 грн., судовий збір в сумі 91,56грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що 24 травня 2007 року між Банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за яким останній отримав кредит в сумі 15 000 грн.

На забезпечення умов кредитного договору між Банком і ОСОБА_3 24 травня 2007 року укладено договір поруки.

У звязку з порушенням відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором станом на 13 травня 2010 рік виникла заборгованість в сумі 9156,35 грн.

Проте він ухиляється від сплати її.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 16 серпня 2010 року позов задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованість з кредитним договором у сумі 9156,35 грн., судовий збір в розмірі по 45,78 грн. та по 60 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи з кожного.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 просить змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_3, відмовивши в задоволенні позовних вимог ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» щодо стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Зокрема, районний суд, задовольняючи вимоги Банку належним чином не обґрунтував підстави стягнення заборгованості з ОСОБА_3, оскільки на дату звернення до суду останній втратив статус поручителя.

Вважає, що зобовязання поручителя за договором поруки припинилися, оскільки Банк не предявив до ОСОБА_3 вимоги про стягнення заборгованості протягом шести місяців з дати прострочення виконання чергового зобов'язання, тобто до 11 січня 2008 року, оскільки останній платіж було проведено позичальником 11 липня 2007 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції ОСОБА_2 на підставі укладеного 24 травня 2007 року кредитного договору отримав у ТОВ «Банк «Фінанси та кредит», яке в подальшому змінило назву на ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», кредитні кошти у розмірі 15 000 грн. зі сплатою 0,0001% річних з кінцевим терміном повернення не пізніше 23 травня 2010 року згідно з встановленим графіком погашення.

На забезпечення виконання умов кредитного договору, Банк з ОСОБА_3 24 травня 2007 року уклав договір поруки, відповідно до якого останній зобов'язувався відповідати в повному обсязі за виконання ОСОБА_2 своїх зобовязань, що виникли з кредитного договору.

Відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_2 повинен був сплачувати на погашення кредиту щомісячний платіж в термін з 1 по 10 число кожного місяця в розмірі 417 грн. та нарахованими процентами (а.с.15).

У зв'язку із неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором Банком 12 березня 2009 року, 14 травня 2010 року на адресу відповідачів були направлені вимоги про усунення порушень умов кредитного договору.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 13 травня 2010 року ОСОБА_2 заборгував перед Банком 9156,33 грн., з них 2877 грн.- заборгованість по тілу кредиту, 1525,40 грн. заборгованість по щомісячній комісії за користування кредитом, 510,62 грн. - заборгованість по відсоткам та 4243,33 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст.553,554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно вважав, що відповідач ОСОБА_3 повинен відповідати перед позивачем як поручитель за неналежне виконання ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що Банк не предявив вимоги до поручителя протягом шести місяців з дати прострочення виконання чергового зобовязання 11 липня 2007 року, а тому порука є припиненою безпідставні.

Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяці від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Зі змісту п.6.2 укладеного договору поруки між Банком та ОСОБА_3 від 24 травня 2007 року убачається, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань (а.с.19).

Умовами договору поруки строк його дії не встановлений.

Як убачається з розрахунку суми боргу за кредитним договором, останній черговий платіж в погашення заборгованості за основним боргом було здійснено у листопаді 2009 року в сумі 4 170 грн. (а.с.8)

Отже саме з цієї дати починається обрахування встановленого ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя.

Тому порука не може вважатися припиненою, оскільки Банк звернувся до суду з позовом у травні 2010 року, тобто в межах шестимісячного строку з дня здійснення останнього чергового платежу.

Виходячи з вищенаведеного рішення районного суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відтак підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 209,303,304,307,308,313,314,315 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16 серпня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: