Справа № 715/1072/15-ц
Провадження № 2/715/467/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 року Глибоцький районний суд Чернівецької області

в складi головуючого судді Цуркана В.В.

при секретарі судового засідання Майщук С.В.

за участю прокурора Сака А.М.

представника відповідача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в залі суду смт. Глибока справу за позовом Прокурора Глибоцького району Чернівецької області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагентства в Чернівецькій області до ОСОБА_3 сільської ради Глибоцького району Чернівецької області та ОСОБА_2 про визнання і скасування рішення ОСОБА_3 сільської ради та визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Глибоцького району Чернівецької області звернулась до суду з даним позовом і свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_3 сільска рада рішенням VIII сесії V скликання №44 від 03.07.2007 року, перевищила свої повноваження, та передала безоплатну ОСОБА_2 у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,2264га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд в с. Корчівці, Глибоцького району, Чернівецької області, яка відповідно до інформації відділу Держземагенства у Глибоцькому районі знаходиться за межами ОСОБА_3 сільської ради. З метою захисту інтересів держави та усунення вказаних порушень земельного законодавства, прокуратура просить суд визнати незаконним і скасувати рішення Корічівецької сільської ради VIII сесії V скликання №44 від 03.07.2007 року та визнати недійсним Державний акт на право власності земельну ділянку серії ЯЕ №33678 від 15.01.2008 року, а земельну ділянку площею 0,2264га повернути державі в особі Головного управління Держземагенства в Чернівецькій області.

Ухвалою суду від 27 травня 2015 року залучено відділ Держземагентства у Глибоцькому районі Чернівецької області до участі в справі у якості третьої особи без самостійних вимог.

Прокурор Сака А.М. в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради, ОСОБА_1, в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що вищевказана земельна ділянка була надана у власність ОСОБА_2 ще у 1996 року, а тому у задоволенні позовних вимог просила відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вказала на те, що вказаною земельною ділянко вона користується на протязі більше 20 років, дана земельна ділянка була надана їй в користування ще у 1994 року, а рішенням виконкому ОСОБА_3 сільської ради від 11 вересня 1996 року вказана земельна ділянка була передана їй у власність, жодних порушень закону вона не вчиняла при отримання земельної ділянки, а тому вважає, що позовні вимоги є безпідставними.

Представник третьої особи відділу Держземагентства у Глибоцькому районі Чернівецьткої області, ОСОБА_4, в судовому засіданні вказав на те, що спірна земельна ділянка ОСОБА_2 відноситься до земель ОСОБА_3 сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, проте вона знаходиться за межами с. Корчівці.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи та надані сторонами письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного.

Право власності є абсолютним правом, яке включає володіння, користування, розпорядження, та якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (ст.41 Конституції України, ст.ст.316 ? 319 ЦК України).

Відповідно до частини першої ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року. Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17.07.1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року. Перший протокол та протоколи №2,4,7,11 до Конвенції.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням виконкому ОСОБА_3 сільської ради народних депутатів від 11 вересня 1996 року було передано безоплатно у приватну власність відповідачу ОСОБА_2 (дошлюбне Аббасовій) Л.Д. земельну ділянку розміром 0,25га.

Слід зазначити, що на момент прийняття даного рішення чинний на той час Земельний кодекс України, не містив заборон щодо розпорядження сільськими радами, земельними ділянками, які знаходяться поза межами відповідного населеного пункту.

Згідно копії рішення Корічівецької сільської ради VIII сесії V скликання №44 від 03.07.2007 року відповідачу ОСОБА_2 була виділена земельна ділянка під будівництво житлового будинку і господарських споруд, площею 0,23га.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 сільської ради ОСОБА_1, підтвердила суду, що у вищевказаних рішеннях мова йде про одну й ту ж земельну ділянку, проте яка була необхідність повторної передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_2, яка їй вже була передана у власність, не змогла пояснити.

Відповідач ОСОБА_2 також суду підтвердила, що спірною земельною ділянкою вона користується з 1994 року, про що було прийнято відповідне рішення про передачу землі їй в користування, а з 1996 року вказану земельну ділянку їй було передано у власність, при цьому у 2007 році вона вирішила приватизувати дану земельну ділянку, і звернулась з відповідно заявою про надання дозволу на приватизацію, проте чому сільська рада повторно передала їй у власність земельну ділянку їй не відомо.

Приймаючи до уваги те, що земельним законодавством не передбачено повторну передачу у власність однієї ж і тієї земельної ділянки одній і тій же особі, суд вважає доведеною ту обставину, що відповідачу ОСОБА_2 передано у безоплатну власність земельну ділянку саме рішенням виконкому ОСОБА_3 сільської ради Глибоцького району Чернівецької області від 11.09.1996 року, яке є законною підставою для ОСОБА_2 на отримання державного акту на право власності на земельну ділянку.

Однак, ні прокурор, ні Головне управління Держземагенства в Чернівецькій області не оспорює дане рішення виконкому ОСОБА_3 сільської ради Глибоцького району Чернівецької області.

При цьому, суд вважає, що вищевказаним рішенням право власності держави на спірну земельну ділянку не було порушено.

Крім цього, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24.06.2003 року зазначив: «наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила».

У цій справі Європейський суд дійшов висновку, що оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку мало місце «непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції».

З огляду на викладене, з метою недопущення порушення конституційного права особи на володіння майном та статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, на думку суду, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №333678 від 15 січня 2008 року, виданий правомірно на ім'я відповідача ОСОБА_2, а тому не вбачається законних підстав для визнання його недійсним та повернення земельної ділянки державі.

Разом з тим, суд вважає, рішення VІІІ сесії V скликання ОСОБА_3 сільської ради Глибоцького району Чернівецької області №44 від 03.07.2007 року, яке вказане в державному акті про право власності на земельну ділянку, виданому ОСОБА_2, незаконним, як таке що насправді не являється підставою для надання відповідачу оспорюваного державного акту, а тому вказане рішення суд визнає незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

При таких обставинах суд дійшов висновку, що позовні підлягають до часткового задоволення.

На підставі наведеного ст.ст.19,41 Конституції України, ст.ст.38, 116, п.12 Перехідних положень Земельного кодексу України, ст.316-318,373 Цивільного кодексу України, Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» та керуючись ст.ст.3,10,11,60,88,208,209,212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги прокурора Глибоцького району Чернівецької області в інтересах держави в особі головного управління Держземагенства в Чернівецькій області задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення ОСОБА_3 сільської ради VІІІ сесії V скликання № 44 від 03 липня 2007 року про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_2 загальною площею 0,23га.

В задоволенні позовних вимог прокурора про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №333678 виданого на імя ОСОБА_2 та скасування його державної реєстрації відмовити за їх необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_3 сільської ради Глибоцького району Чернівецької області на користь держави судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три гривні) 60 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Глибоцький районний суд Чернівецької області протягом 10 днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення - з дня отримання копії цього рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: