Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.06.2015 Справа №607/9679/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої Герчаківської О.Я.,

з участю секретарів Музики О.М., Паюка М.М.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання колишньої дружини,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в суд із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання колишньої дружини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила про те, що 05 листопада 1974 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, який розірвано 04 травня 2007 року. На даний час ОСОБА_1 не працює, є інвалідом 2-ї групи внаслідок загального захворювання, і така інвалідність встановлена їй з 27 лютого 1997 року довічно, інших джерел доходів не має, а тому її матеріальне становище є вкрай нужденним. Інвалідність позивач отримала під час перебування у шлюбі з відповідачем. З 2006 року і по час звернення з позовом до суду ОСОБА_1 не має змоги проживати у своїй Ѕ частині квартири, яка є її власністю, причиною чого є насилля з боку ОСОБА_2 по відношенню до неї. Проживає позивач не у своєму житлі, тому змушена нести додаткові витрати, а також потребує коштів на лікування у звязку з інвалідністю та на матеріальне забезпечення. Відповідач отримує пенсію за віком та отримує неофіційно доходи від перевезення пасажирів за кордон, не має на утриманні інших осіб, а тому має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу. З наведених підстав, керуючись ст.ст.75, 76 СК України, ОСОБА_1 просить стягувати з відповідача ОСОБА_2, який є колишнім чоловіком позивача, в її користь аліменти в твердій сталій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи із дня предявлення позову.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, посилаючись на мотиви, вказані у позовній заяві, та просила суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у поданих ним письмових запереченнях, та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, заслухавши пояснення та доводи сторін, вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ИД №018129 від 28 листопада 2007 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, 04 травня 2007 року шлюб між чоловіком ОСОБА_2 і дружиною ОСОБА_3 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №295. Після реєстрації розірвання шлюбу позивачу присвоєно прізвище «Школьна».

Згідно пенсійного посвідчення №, виданого 27 травня 2009 року Пенсійним фондом України (серія ААД №224332), ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, інвалід 2-ї групи загального захворювання, отримує пенсію по інвалідності.

Як вбачаєься з довідки №1647/12 від 29 травня 2014 року, виданої Управлінням ПФУ в м.Тернополі, ОСОБА_1 отримує пенсію у розмірі 1057,33 грн.

В судовому засіданні встановлено та визнано сторонами по справі те, що ОСОБА_1 1996 році перенесла черепно-мозкову травму внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, її збила машина, що також підтверджується довідкою №407 від 31 жовтня 2014 року, виданою Тернопільським комунальним закладом «Центр первинної медико-санітарної допомоги» амбулаторія ЗПСМ №11, про те, що ОСОБА_1 знаходилася на лікуванні в даному медичному закладі з приводу залишкових явищ перенесеної черепно-мозкової травми у вигляді лікворно-динамічних порушень.

З наведеного слідує, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом 2-ї групи та отримує пенсію по інвалідності з 27 лютого 1997 року, тобто вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу з відповідачем у справі ОСОБА_2 та в силу ст.ст.75, 76 СК України має право на утримання після розірвання шлюбу, якщо відповідач може надавати таку матеріальну допомогу.

Згідно зі ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально утримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до змісту ч.1-2 ст.76 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Особа має право на утримання і тоді, коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_1 посилається на те, що в неї виникла необхідність винайняти житло, оскільки її колишній чоловік та відповідач у справі ОСОБА_2 чинить перешкоди позивачу у користуванні спільною квартирою, також їй потрібні кошти на лікування у звязку з інвалідністю та на матеріальне забезпечення.

Законом встановлено, що один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для осіб, які втратили працездатність встановлений в розмірі 949 грн. (з 01 грудня 2015 року - 1074 грн.).

Однак, в судовому засіданні не здобуто доказів того, що ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги, оскільки на підтвердження своїх доводів позивач не довела суду, що розмір її пенсії - 1057,33 грн. не забезпечує їй прожиткового мінімуму, встановленого законом, у звязку з чим вона потребує матеріальної допомоги.

Умовою надання матеріальної допомоги особі, яка має право на утримання є спроможність відповідача надавати таку допомогу.

Як слідує з довідки №3076/12 від 02 вересня 2014 року, наданої Управлінням ПФУ у м.Тернополі, ОСОБА_2 отримує пенсію за віком при повному стажі у розмірі 1272,65 грн.

З Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, сформованого 07 жовтня 2014 року державним реєстратором Реєстраційною службою Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, слідує, що 05 серпня 1994 року була проведена реєстрація фізичної особи-підприємця ОСОБА_2. 11 квітня 2014 року державна реєстрація підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 припинена за судовим рішення від 11 квітня 2014 року у звязку з неподанням протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності.

Відповідно до листа №1057 від 21 серпня 2014 року, наданого Тернопільською комунальною міською лікарнею №2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, стоїть на обліку у лікаря загальної практики сімейної медицини ЦПМСД. По даних обліку звернень згідно талону амбулаторного прийому. Хворіє цукровим діабетом середньої важкості.

Згідно довідок №576 від 10 жовтня 2014 року та №125 від 03 березня 2015 року, наданих Клювинською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, дійсно проживає на території Клювинської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області без реєстрації місця проживання.

Як слідує із листа №257 від 20 березня 2015 року, надісланого Тернопільським міським комунальним закладом «Центр первинної медико-санітарної допомоги», ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, перебуває на обліку в ТМКЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги» з приводу наступних діагнозів: цукровий діабет, 2 тип, середньої важності, субкомпенсований (з 2010 року). ІХС. Стенокардія напруги ІІ ФК. Кардіосклероз. Атеросклероз аорти. Назначний кальциноз аортального та мітрального кілець. Артеріальна гіпертензія, ступінь АГ 2, гіпертрофія лівого шлуночка із його діастолічною дисфункцією. СН Іст. (з 2004 року). Ангіопатія сітківки обох очей. Міопія середнього ступеня обох очей (з 2002 року). Хронічний некалькульозний холецистит (з 2007 року). Хронічний панкреатит (з 2007 року).

Відповідно до довідки №696 від 05 травня 2015 року, наданої Тернопільською комунальною міською лікарнею №2, ОСОБА_2, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, знаходиться на «Д» обліку в лікарів поліклініки ТКМЛ №2 з 2010 року з діагнозом: цукровий діабет ІІ тип, середньої важкості. В 2013 та 2014 роках знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні денного стаціонару поліклініки з приводу: ІХС. Ангіопатія сітківки, дисфункція жовчовивідних шляхів.

Як вбачається із довідки №05/399 від 14 травня 2015 року, ОСОБА_2 перебував на лікуванні в ДНУ «НПЦ ПКМ» ДУС 10 березня 2015 року з приводу остеохондрозу у дорослих. Пацієнту було проведено епідуральну блокаду з діпроспаном професором ОСОБА_4 та рекомендовано проведення в подальшому мініінвазичного лікування остеохондрозу.

Також, згідно свідоцтва про шлюб серії І-ИД №118253 від 09 червня 2015 року, виданого Клювинською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області, ОСОБА_2 зареєстрував шлюб із ОСОБА_5, яка після одруження змінила прізвище на «Гунінік».

Судом встановлено, що ОСОБА_2 створив сімю, не працює та не отримує інших доходів, окрім пенсії, хворіє на цукровий діабет та ряд інших захворювань, підтверджених довідками медичних установ, а тому не може надавати матеріальну допомогу на утримання колишньої дружини. Розмір пенсії відповідача - 1272,65 грн. забезпечує його прожитковий мінімум, однак є недостатнім для отримання належного лікування.

При цьому, суд не бере до уваги твердження позивача про те, що встановлена їй непрацездатність є наслідком протиправних дій ОСОБА_2, який неодноразово застосовував до неї фізичну силу, оскільки, як уже було встановлено, інвалідність ОСОБА_1 отримала внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце у 1996 році. Представлені суду копії актів судово-медичного обстеження містять інформацію про спричинені позивачу тілесні ушкодження, що мали місце у 2001 році, 2003 році 2004 році та 2005 році, однак не доводять того, що їх отримання перебуває у причинно-наслідковому звязку із діями ОСОБА_2 Також, не заслуговують на увагу покликання позивача на те, що відповідач працює перевізником людей до Польщі, що можуть підтвердити штампи в його закордонному паспорті, оскільки такі відмітки є свідченням перетину державного кордону України, а не підтвердженням того, що відповідач займається підприємницькою діяльністю.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання колишньої дружини слід відмовити.

Керуючись ст.ст.75, 76 СК України, ст.ст.3, 10, 11, 60, 64, 160, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання колишньої дружини - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча О.Герчаківська