АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1649/15 Головуючий 1 інст. Скотарь А.Ю.
Справа № 643/3579/14-ц Доповідач - Кісь П.В.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого Кіся П.В.,

суддів: - ОСОБА_1,

- ОСОБА_2,

за участю секретаря Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та представника комунального підприємства «Харківводоканал» - ОСОБА_4 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2014 року по справі за позовом комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за надані послуги з центрального водопостачання та водовідведення, -

ВСТАНОВИЛА:

14.03.2014 року комунальне підприємство «Харківводоканал» (далі по тексту КП «Харківводоканал») звернулось до суду з вище зазначеним позовом та просило стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на загальну суму 20 597 грн. 27 коп., яка складається з:

- заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.01.1999 року по 31.10.2013 року у сумі 17 230 грн. 52 коп.

- заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.01.2011 року по 31.10.2013 року у сумі 2 776 грн. 94 коп.

- індекс інфляції у розмірі 407 грн. 72 коп.

- 3відсотки річних від простроченої суми у розмірі 182 грн. 09 коп.

Також позивач просив відшкодувати судові витрати.

В обґрунтування зазначених вимог позивач вказував, що КП «Харківводоканал» за договором про відступлення права вимоги від 10.02.2012р., укладеному з КП «Виробниче-технологічне підприємство «Вода», прийняло на себе дебіторську заборгованість за надані послуги централізованого водопостачання в сумі 13004,71 грн. по відповідачам. Відповідачі зареєстровані і мешкають в квартирі АДРЕСА_1, проте сплачують послуги з централізованого водопостачання та водовідведення неповінстю, в зв'язку з чим виникла заборгованість на загальну суму 20 597 грн. 27 коп.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2014 року позовні вимоги КП «Харківводоканал» задоволено частково.

Суд вирішив стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7В, ОСОБА_6, ОСОБА_8, які за реєстровані в АДРЕСА_2, заборгованість за надані послуги з центрального водопостачання в сумі 4154 грн. 81 коп. та водовідведення в сумі 1892 грн. 78 коп. і судові витрати. В задоволенні іншої частини позову суд відмовив.

Додатковим рішенням від 19.02.2015 року суд доповнив своє рішення від 09.12.2014 року і вирішив стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 інфляційні витрати в сумі 96 грн. 76 коп. та 3 % річних від простроченої суми, що складає 407 грн. 72 коп.

В апеляційній скарзі представник КП «Харківводоканал» - ОСОБА_4 просить вказане рішення змінити в частині відмови в задоволенні позовних вимог, і в цій частині ухвалити нове рішення, яким стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 додатково заборгованість за надані послуги: з централізованого водопостачання, за період з 01.01.1999 р. по 31.08.2009 р. в розмірі 8 701 грн. 50 коп., за період з 01.09.2009 р. по 13.03.2011 р. в розмірі 2 662 грн. 35 коп., за період з 14.03.2011 р. по 31.10.2013 р. в розмірі 1 711 грн. 86 коп., а всього за послуги водопостачання 13 075 грн. 71 коп.; з централізованого водовідведення за період з 01.01.2011 р. по 13.03.2011 р. в розмірі 186 грн., за період з 14.03.2011 р. по 31.10.2013 р. в розмірі 698,16 грн., а всього за послуги водовідведення 884,16 грн.; індекс інфляції 182,09 грн. та 3% річних від простроченої суми 407,72 грн. та покласти на відповідачів судові витрати. В іншій частині рішення Московського районного суду м. Харкова від 09.12.2014р. залишити без змін.

Вважає рішення суду необґрунтованим та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також невідповідності висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що згідно довідки №1833 від 08.11.2013 p., виданою дільницею №40 КП "Жилкомсервіс", у квартирі АДРЕСА_3 мешкає 7 осіб, а саме: відповідачі по даній справі та дві неповнолітні особи - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1. Неповнолітні особи є онуками ОСОБА_3, який є основним квартиронаймачем.

Оскільки онуки ОСОБА_3 не досягли повноліття, то КП «Харківводоканал» правомірно звернулось до суду з позовною заявою про стягнення всієї заборгованості з пятьох осіб, зареєстрованих в квартирі відповідачів, які досягли повноліття. Під час розгляду справи КП «Харківводоканал» посилалося на рішення Московського районного суду м. Харкова від 18.11.2008 р. по справі №2- 5191/2008, яким підтверджується правомірність нарахувань за надані відповідачам послуги з урахуванням 7 осіб, а предявлення позову на 5 осіб, які мають цивільну процесуальну дієздатність.

Вказує, що відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній, справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, вважає представник позивача, суд першої інстанції зробив невірний висновок, що в квартирі мешкає 5 осіб, а не 7 осіб, і нарахування повинні здійснюватись саме на 5 осіб.

З урахуванням вищевикладеного, до стягнення з відповідачів додатково підлягає сума заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 14.03.2011 р. по 31.10.2013 р. в розмірі 1711,86 грн. та водовідведення за період з 14.03.2011 р. по 31.10.2013 р. в розмірі 698,16 грн.

Також вважає, що Московським районним судом м. Харкова безпідставно застосовано строки позовної давності до вимог КП «Харківводоканал», про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання за період з 01.01.1999 р. по 14.03.2011 р. та водовідведення за період з 01.01.2011 р. по 14.03.2011 р. оскільки при зверненні до суду із позовною заявою, КП «Харківводоканал» було додано до позовної заяви, як додаток копію ухвали Московького районного суду м. Харкова від 15.02.2013 р., якою було скасованого судовий наказ від 31.08.2012 р.

Крім цього, відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Проте, під час розгляду справи судом першої інстанції, ОСОБА_3, жодного разу не заявлялись заяви про застосування строків позовної давності.

ОСОБА_3 також звернувся до суду з апеляційною скаргою та просив рішення Московського районного суду м. Харкова від 09.12.2014 року і додаткове рішення від 19.02.2015 року скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог КП «Харківводоканал» в повному обсязі.

Вважає рішення суду необґрунтованим та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права, а також при невідповідності висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_11 вказує, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що між сторонами не укладено договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, у зв'язку з чим у відповідача не існує зобов'язань перед позивачем, а також не існує доказів, що ці послуги надавалися в повному обсязі позивачем. Крім того, суд першої інстанції розглянув справу однобічно, надаючи перевагу доводам позивача та не беручи до уваги доводи відповідача про те, що відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_12, будучи зареєстрованими у квартирі, фактично у ній не мешкають з 2002 року та комунальними послугами не користуються, що підтверджується відповідними актами та довідками (т. 1 а.с. 131-134, т.2 а.с. 21-63).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши та обговоривши доводи сторін, які брали участь у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають за таких підстав.

19.05.2015 року представник КП «Харківводоканал» - ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про відмову від апеляційної скарги в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 на користь КП «Харківводоканал» інфляційних витрат у сумі 96 грн. 76 коп. та 3 % річних від простроченої суми, що складає 407 грн. 72 коп., яку було задоволено ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 27.05.2015 року.

Відповідно до вимог пункту 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 1 частини 2 статті 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» від 10 січня 2002 року (із змінами та доповненнями) споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Судом встановлено, підтверджується доказами по справі, що ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_2. (т.1 а.с. 28-32).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та відхиляє доводи апелянта представника КП «Харківводоканал» про те, що за зазначеною адресою проживає 5 зареєстрованих осіб та двоє онуків ОСОБА_3 і тому нарахування за спожиті послуги повинно нараховуватись на 7 осіб, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження вказаної інформації, такі докази не були надані і суду апеляційної інстанції.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обовязки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року .

Відповідно до статті 7 цього Закону встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги та затвердження норм споживання та якості житлово-комунальних послуг, контроль за їх дотриманням відноситься до повноважень органів місцевого самоврядування.

На виконання приписів зазначених Законів постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (з наступними змінами) затверджені Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правила), які безпосередньо регулюють відносини між субєктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець), і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (послуги).

Згідно пункту 2 Правил централізоване постачання холодної води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у холодній воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкової системи холодного водопостачання.

Централізоване водовідведення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у відведенні стічних вод, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових централізованих систем водовідведення.

Згідно з пунктом 21 Правил у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.

Таким чином, доводи апелянта ОСОБА_3 щодо неналежності позивача у справі спростовуються матеріалами справи, оскільки позивачем надана копія реєстрації підприємства «Харківводоканал» в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (т.1 а.с.23), ліцензія підприємства на виконання таких послуг, видана Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг (т. 1 а.с. 100), копія рішення виконавчого комітету Харківської міської ради №256 від 09.04.1997 року «про встановлення та застосування норм водоспоживання водовідведення та порядку розрахунків» (т.1 а.с. 95), копія рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 1886 від 29.12.2000 року «про внесення змін до рішення міськвиконкому від 09.04.1997 року» (т.1 а.с. 96), копія рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 721 від 20.09.2006 року «про внесення змін до рішення міськвиконкому від 09.04.1997 року» (т.1 а.с. 97), копія постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг № 129 від 16.03.2012 року «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення КП «Харківводоканал» (т.1 а.с. 98) та копії наказу КП «Харківводоканал» № 392 від 20.03.2012 року «про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення для всіх категорій споживачів» і КП «Харківводоканал», як спеціалізоване підприємство є виконавцем робіт з надання послуг з водопостачання та водовідведення.

Відповідачі користуються послугами КП «Харківводоканал», оскільки в установленому законом порядку від послуги централізованого водопостачання та водовідведення, яку надає позивач у будинок, у якому розташована квартира відповідачів, не відмовлялися.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги - водопостачання, газ, електричну і теплову енергію, інші послуги - стягується по затвердженим у встановленому порядку тарифам.

Згідно п. 30 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року за № 630 зі змінами та доповненнями, користувач зобов'язаний своєчасно, у встановлений строк, сплачувати надані послуги.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на відсутність договору не є підставою для відмови у позові.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

КП «Харківводоканал» надавало послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а відповідачі їх отримували.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні-послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він звертався до КП «Харківводоканал» з заявою про відмову відповідачів укладати такі договори.

Колегія суддів відхиляє доводи ОСОБА_3 про те, що відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_12, будучи зареєстрованими у квартирі, фактично у ній не мешкають з 2002 року, так як проживають і навчаються за кордоном, та комунальними послугами не користуються, на підтвердження чого він надавав акти та довідки, оскільки відповідач, усупереч вимог абз. 2 ч.1 п.29 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року за № 630, не звернувся до КП «Харківводоканал» з письмовою заявою, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання проходження військової служби, відбування покарання).

Надані до суду першої інстанції акти (т. 1 а.с. 131-134) належним чином не завірені, не містить їх дати складання, а тому не приймається до уваги.

Крім того, відповідачі від споживання житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та водовідведення ніколи не відмовлявся, із заявами про відєднання їх квартири від систем централізованого водопостачання та водовідведення до позивача не звертались, на відсутність чи якість цих послуг не скаржились й будь-якого іншого розрахунку заборгованості з оплати зазначених послуг, ніж той, що наданий позивачем, до суду не надали.

Задовольняючи позов в частині солідарного стягнення боргу за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 14.03.2011 року по 31.10.2013 року та відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення боргу за послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.01.1999 року по 13.03.2011 та 01.01.2011 року по 13.03.2011 року у зв'язку зі спливом строку позовної давності, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обґрунтовано виходив з обставин справи та вимог закону.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на те, що судом були стягнуті кошти навіть за періоди часу, коли послуги підприємством не надавалися, судовою колегією не приймаються.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належних доказів на підтвердження ненадання послуг позивачем, а також, що КП «Харківводоканал» безпідставно стягує з відповідачів заборгованість по оплаті за надані послуги відповідачами суду не надано.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Апелянт представник КП «Харківводоканал» - ОСОБА_4 посилається на те, що Московським районним судом м. Харкова безпідставно застосовано строки позовної давності до вимог КП «Харківводоканал», про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання за період з 01.01.1999 р. по 14.03.2011 р. та водовідведення за період з 01.01.2011 р. по 14.03.2011р., оскільки при зверненні до суду із позовною заявою, КП «Харківводоканал» було додано до позовної заяви, як додаток копію ухвали Московського районного суду м. Харкова від 15.02.2013 р., якою було скасованого судовий наказ від 31.08.2012р.

Однак, колегія суддів відхиляє вище зазначені посилання апелянта, оскільки з зазначеної ухвали Московського районного суду м. Харкова від 15.02.2013 р., якою було скасованого судовий наказ від 31.08.2012 року, не вбачається за який саме період КП «Харківводоканал» просило видати судовий наказ.

Правовідносини, які склалися між сторонами про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Вказана позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 20 червня 2012 року у справі № 6-68цс12, що відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України.

Таким чином, судом першої інстанції вірно стягнуто з відповідачів 3 відсотки річних від простроченої суми заборгованості та індекс інфляції.

На підставі вище викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно зясував обставини справи, відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав належну правову оцінку. Суд правильно застосував норми матеріального та процесуального права і ухвалив законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги представника комунального підприємства «Харківводоканал» - ОСОБА_4, а також ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2014 року та додаткове рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2015 року відхилити.

Зазначені рішення Московського районного суду м. Харкова залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: