Справа № 489/9743/14-ц
Номер провадження 2/489/773/15
РІШЕННЯ

Іменем України

15 червня 2015 року місто ОСОБА_1

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" про зняття заборгованості, стягнення коштів та компенсації моральної шкоди,

встановив

В грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в результаті обміну квартир на даний момент він проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Звернувшись до відповідача за видачею розрахункової книжки, дізнався, що йому нарахований борг у розмірі 1086,76 грн. З цим фактом не згоден, оскільки вказує, що борг належить ОСОБА_3, який виїхав в Росію. В результаті існуючої заборгованості позивачу відключили газопостачання. Він був змушений заплатити аванс у розмірі 400 грн. для підключення газопостачання. Посилаючись на викладене позивач просить суд повернути, сплачені ним кошти та зняти заборгованість.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, просив задовольнити позов.

Відповідач в судове засідання представника не направив, про час і місце розгляду справи, повідомлялись належним чином.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.

Згідно з договором міни нерухомої власності №4437 від 06.06.1996 ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 , ОСОБА_4, ОСОБА_6 обміняли належну їм квартиру АДРЕСА_1 на квартиру АДРЕСА_2, що належала ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Із матеріалів справи вбачається, за адресою проживання позивача відкрито особовий рахунок №019012. Для обліку фактичного споживання газу позивач має лічильник газу Gallus-2000- № 01340186 типу G 4.

Відповідно до п. 4 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою КМУ від 9 грудня 1999 р. № 2246 (далі-Правила) послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним і газорозподільним підприємствами відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку. Для укладення договору або внесення змін до нього споживач повинен пред'явити зокрема довідку про зареєстрованих осіб у квартирі.

Відповідно до п.4 Правил у разі зміни власника об'єкта споживача укладається новий договір.

Відповідно до довідки від 11.02.2015 №302 в квартирі №14 за адресою: вул. Енгельса, 1 в с. М-Погорілове Жовтневого району Миколаївської області за період з 1995 року по теперішній час зареєстровано 11 осіб.

Договір між сторонами про надання послуг з газопостачання був укладений 02.11.2012. В договорі вказана заборгованість, що існувала на момент його укладення в розмірі 1011,28 грн. з якою позивач був не згоден про що зазначив під відповідним пунктом договору.

Позивач зазначає, що він не погоджувався з вказаною заборгованістю, оскільки вона нарахована до укладення договору міни до 1996 року.

Позивач вказує, що сплачував поточну заборгованість, а вказаний борг не сплачував та на претензії-вимоги відповідача просив їх звернутись до суду, щоб спір можна було розглянути в суді. Пояснення позивача підтверджуються розрахунком заборгованості, з якого вбачається, що станом на серпень 2002 року заборгованість складала 1075,27 грн. до кінця 2013 року.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач не надав доказів правомірності нарахування заборгованості в сумі 1018,76 грн. Судом було витребувано у відповідача розрахунок заборгованості, однак надано розрахунок тільки з серпня 2002 року з посиланням на те, що документи не збереглися.

Позивач вказує, що йому неодноразово відключали газопостачання та умовою підключення вказували необхідність сплати боргу.

30.10.2014 квартиру позивача було відключено від газопостачання. Умовою підключення було сплата частини заборгованості в сумі 400 грн. та підписання договору реструктуризації.

Позивачем було сплачено 400 грн., однак від підписання договору реструктуризації він відмовився.

Враховуючи те, що відповідачем не доведено правомірності нарахування суми боргу 1018,76 грн., несплачена частина якої складає 618,76 грн. суд вважає, що вимоги позивача про зобов'язання здійснити перерахунок заборгованості, шляхом її зменшення в цій частині підлягають задоволенню.

Кошти в сумі 400 грн. підлягають стягненню з відповідача, як отримані без відповідної правової підстави, оскільки вказана заборгованість не охоплюється умовами договору від 02.11.2012.

Посилання представника відповідача про те, що вказана сума не може бути стягнута, оскільки сплачена після спливу строку позовної давності не може бути прийнята чудом, оскільки позивач оскаржує нарахування цієї суми по суті, а не у зв'язку з пропуском строку давності для її стягнення.

Позивач просив стягнути з відповідача кошти сплачені за підключення до газопостачання після відключення.

Однак, позивач не звертався до суду з вимогами про визнання дій відповідача щодо відключення його квартири від газопостачання неправомірними, тому оскільки такі обставини не встановлено та не визнано неправомірними, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення вимог про стягнення коштів в сумі 155,8 грн. за підключення.

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму ВСУ N 4 від 31.03.95 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати не майнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з п. 4 зазначеної постанови в спорі про відшкодування моральної (немайнової) шкоди позивач має довести, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди та з чого позивач виходив визначаючи розмір компенсації.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив

Позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" про зняття заборгованості, стягнення коштів та компенсації моральної шкоди задовольнити частково.

Зобов'язати Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" здійснити перерахунок заборгованості, зменшивши її на 618 (шістсот вісімнадцять) грн. 76 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 400 (чотириста) грн.

В задоволенні інших вимог про стягнення коштів та стягнення компенсації моральної шкоди відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" на користь держави судовий збір у сумі 247,6 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв