АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6826/15 Справа № 175/937/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Ребров С. О. Доповідач - Кочкова Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої: судді Кочкової Н.О.,

суддів: Григорченка Е.І., Каратаєвої Л.О.,

за участю секретаря - Левцунова І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, - за апеляційною скаргою представника ПАТ КБ "ПриватБанк" Шуліки А.В. на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2015 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 30.04.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 63 777,10 грн. зі сплатою 9,60% річних з кінцевим терміном повернення 29.04.2015 року. В якості забезпечення виконання зобов'язань за даним договором, 30.04.2008 року між сторонами було також укладено договір застави належного відповідачу автомобілю «DAEWOO LANOS» державний НОМЕР_3. В результаті невиконання зобов'язань, станом на 03.03.2015 року відповідач має заборгованість за кредитним договором у розмірі 25 272,48 грн. Враховуючи викладене, позивач просив звернути стягнення на предмет застави та надати заставодержателю права продажу предмету застави та всі повноваження, необхідні для такого продажу (а.с.3-5).

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2015 року позов задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернено стягнення на предмет застави - автомобіль «DAEWOO LANOS» державний НОМЕР_3, що належить на праві власності ОСОБА_2 та вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В решті позовних вимог відмовлено (а.с.45).

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ "ПриватБанк" Шуліка А.В., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про зміну рішення суду в частині визначення шляху продажу, відмови в передачі в заклад та надання відповідних повноважень, задовольнивши позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" в цій частині. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором вилучити у відповідача та передати в заклад ПАТ КБ "ПриватБанк" предмет застави - автомобіль; комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля. Звернути стягнення на предмет застави: автомобіль «DAEWOO LANOS» державний НОМЕР_3, що належить на праві власності відповідачу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Установлено, що відповідно до укладеного кредитно-заставного договору №DN61AR1U0030076 від 30.04.2008 року ОСОБА_2 отримав від ПАТ «ПриватБанк» кредит у розмірі 63 777,10 грн. зі сплатою 9,60% річних з кінцевим терміном повернення 29.04.2015 року та взяв на себе зобов'язання щомісячного повернення часток кредиту. В якості забезпечення виконання позичальником зобов'язань за даним договором ОСОБА_2 передав у заставу належний йому автомобіль «DAEWOO LAN0S» державний номер НОМЕР_3.

Проте, ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань у повній мірі не виконав, у зв'язку з чим станом на 03.03.2015 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 25 272,48 грн., з яких 14 624,90грн. - заборгованість за кредитом, 893,80 - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4591,98грн. - заборгованість по комісії, 3720,25грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань, а також штраф: 250гр. (фіксована частина), 1191гр.55коп. (процентна складова).

Відмовляючи у позові у частині витребування та передачі в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом вилучення у відповідача належного йому на праві власності автомобіля, комплекту ключів, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, суд керувався тим, що такі вимоги не відповідають нормам закону.

Однак, з таким висновком погодитися не можна.

Відповідно до п. 12.2.2 кредитно-заставного договору від 30 квітня 2008 року позичальник зобов'язаний усунути подію дефолту (порушення позичальником умов договору) негайно або передати предмет застави у володіння банку за актом приймання-передачі протягом 30 днів з моменту реєстрації відомостей про звернення стягнення на предмет застави у Державному реєстрі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст. 9 Закону України «Про заставу» законом чи договором передбачається перебування заставленого майна у володінні заставодавця, заставодержателя або третьої особи. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про заставу» у договорі застави визначаються суть, розмір та строк виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, опис предмета застави, а також інші умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода.

За змістом п. 12.2.3. кредитно-заставного договору, якщо предмет застави не був переданий у заклад або володіння банку в порядку та строки, визначені ст. 12.2.2. договору, позичальник надає банку право здійснити доставку предмета застави за адресою, вказаною у ст. 17.13. цього договору, в заклад або у володіння банку для забезпечення його схоронності, як власними силами, так і на договірних засадах з третіми особами. Витрати, пов'язані з доставкою предмета застави покладаються на позичальника. Позичальник зобов'язується не чинити у такому випадку жодних перешкод у заволодінні банком предметом застави.

Відповідно до ч. 2 ст. 575 ЦК України, закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом у володіння третій особі. Зазначена норма кореспондує із ст. 44 Закону України «Про заставу», відповідно до якої заклад - застава рухомого майна, при якій майно, що складає предмет застави передається заставодавцем у володіння заставодержателя.

Таким чином, передача предмета застави у заклад в разі невиконання чи неналежного виконання боржником своїх зобов'язань відповідає умовам кредитно-заставного договору та вимогам закону, а відтак вимога банку про передачу в заклад автомобіля разом з комплектом ключів та свідоцтвом про його реєстрацію відповідає визначеним законодавством України способам захисту цивільних прав.

За таких обставин апеляційний суд дійшов до висновку, що рішення суду в частині вирішення позовних вимог про вилучення у відповідача та передачу в заклад позивачу предмета застави підлягає скасуванню згідно із п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України (суд не застосував закон, який підлягав застосуванню), з ухваленням нового рішення про задоволення цих позовних вимог.

В іншій частині рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2015 року не оскаржується, тому апеляційним судом не ревізується.

Керуючись ст.. 307, п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу представника ПАТ КБ "ПриватБанк" Шуліки А.В. - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2015 року в частині вирішення позовних вимог про вилучення у відповідача та передачу в заклад позивачу предмета застави - скасувати та ухвалити нове рішення.

Вилучити у ОСОБА_2 та передати у заклад Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» предмет застави: автомобіль «DAEWOO LAN0S», 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_3, комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: