У х в а л а

24 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Парінової І.К.,Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - державний виконавець відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про стягнення неустойки по сплаті аліментів, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 17 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, мотивуючи вимоги тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 грудня 2013 року стягнуто з ОСОБА_5 на її користь аліменти на утримання дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх'видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 липня 2013 року та до досягнення дитиною повноліття. 20 січня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві (далі - ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві) Гаєвським С.М. відкрито виконавче провадження. У зв'язку із несплатою відповідачем аліментів у нього утворилась заборгованість, яка за період з 23 липня 2013 року по 25 березня 2014 року становить 13 862 грн 93 коп., що підтверджується довідкою-розрахунком ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві від 21 березня 2014 року № 1283/6. Посилаючись на викладене, позивач з урахуванням уточнених позовних вимог остаточно просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення в розмірі 49 421 грн 62 коп.

У липні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Вимоги обґрунтовано тим, що про наявність на виконанні у ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві виконавчого листа він дізнався лише у лютому 2014 року, оскільки попередні спроби дізнатися куди і скільки аліментів сплачувати були відхилені працівниками канцелярії ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві, які вказували на відсутність у відповідного виконавчого провадження та будь-яких відомостей стосовно заборгованості. Також зазначив, що сума заборгованості виникла не з його вини, оскільки він не може працевлаштуватися та не отримує заробітну плату через викрадення ОСОБА_4 його документів. Крім того, незважаючи на розірвання шлюбу, син разом із колишньою дружиною продовжують проживати разом з ним в його будинку і фактично перебувають на його утриманні. Посилаючись на викладене, просив суд частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами в розмірі 14 097 грн 86 коп., і визначити заборгованість у розмірі 100 грн за період з 23 липня 2013 року і до 01 серпня 2014 року.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 17 березня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 20 000 грн. В іншій частині її позовних вимог відмовлено. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, посилаючись на порушення судами норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, вирішуючи спір суди першої та апеляційної інстанцій, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшли обґрунтованого висновку про те, що відповідач є працездатним, але ухиляється від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, не має на утриманні інших непрацездатних та неповнолітніх осіб, тому з нього підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів. Також посилаючись на норми ч. 2 ст. 196 СК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_864/ed_2014_10_14/pravo1/T022947.html?pravo=1>, виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості, суди обґрунтовано зменшили розмір неустойки з 49 421 грн 62 коп. до 20 000 грн.

Оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 17 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

І.К. Парінова А.В. МаляренкоО.В. Ступак