Справа № 274/2141/15-ц
Провадження № 2/0274/1122/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.07.2015 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Щербака Д.С., за участю секретаря Поступайло Х.О., розглянувши у судовому засіданні в м. Бердичеві цивільну справу за ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», в особі відділення № 28 Філії «Центральне РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит», про стягнення банківського вкладу,-
У травні 2015 року позивачка ОСОБА_1 (надалі Вкладник) звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», в особі відділення № 28 Філії «Центральне РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» (надалі Банк), про стягнення банківського вкладу в сумі 16.320,30 грн. (Шістнадцять тисяч триста двадцять грн. 30 коп.), суму не сплачених відсотків за період з 30.03.2015 року до моменту повернення коштів та три проценти річних від простроченої суми після закінчення строку договору, а також відшкодувати завдану їй моральну шкоду в розмірі 2.000,00 грн. (Дві тисячі грн. 00 коп.).
Відповідно до п.4 Договору-заяви позивачка неодноразово поповнювала Вклад, а саме: 12.01.2015р. внесено 4.000,00 грн. (Чотири тисячі грн. 00 коп.); 20.01.2015р. 1.000,00 грн. (Одна тисяча грн. 00 коп.); 03.02.2015р. - 220,16 грн. (Двісті двадцять грн. 16 коп.; 09.02.2015р. 1.000,00 грн. (Одна тисяча грн. 00 коп.). Всього внесено 6.220,16 грн. (Шість тисяч двісті двадцять грн. 16 коп.)
Відповідно до п.2 Договору-заяви відповідач нараховує та виплачує позивачці проценти за ставкою 23,10% річних, нарахування процентів на рахунок № НОМЕР_1 за вкладом здійснюється відповідачем у порядку, визначеному п.4.1.3 Основних умов, а саме - від дня, наступного за днем надходження Вкладу у Банк, до дня, який передує його поверненню Вкладнику або списанню з Вкладного рахунка за методом факт/360 (фактична кількість днів у місяці/360 днів у році). Нараховані проценти зараховуються Вкладнику на рахунок, відкритий у Банку.
Відповідно до п.6 Договору-заяви після закінчення строку, визначеного п.1 цього Договору-заяви, Вклад повертається Вкладнику в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п. 5.1 Основних умов.
31 березня 2015 року позивачка особисто з'явилася до Банку, де їй було відмовлено у видачі суми депозиту разом із нарахованими процентами без пояснення причин відмови.
17 квітня 2015 року Банк повернув позивачці лише 1000,00 грн. (Одну тисячу грн. 00 коп.). Сума боргу по зазначеному вкладу складає 16.320,30 грн. (Шістнадцять тисяч триста двадцять грн. 30 коп.).
Таким чином Відповідач не виконав своїх зобов'язань за Договором-заявою, кошти не повернув.
Позивач направила на адресу суду письмову заяву в якій просила розглядати справу в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у випадку неявки представників відповідача не заперечувала.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, - згідно вимог ст. 74-77 ЦПК України, причин неявки суду не повідомив, письмових заперечень по суті позову і доказів на спростування викладених позивачем обставин не надав.
Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За згодою позивачки суд ухвалив про заочний розгляд справи, на підставі наявних доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з договором-заявою, а саме п.1 позивачка внесла, а відповідач прийняв грошові кошти в національній валюті в сумі 10.518,14 грн. + 582,00 грн. = 11.100,14 грн. (Одинадцять тисяч сто грн. 14 коп.) (а.с.7).
Відповідно до п.4 Договору-заяви позивачка неодноразово поповнювала Вклад, а саме: 12.01.2015р. внесено 4.000,00 грн. (Чотири тисячі грн. 00 коп.); 20.01.2015р. 1.000,00 грн. (Одна тисяча грн. 00 коп.); 03.02.2015р. - 220,16 грн. (Двісті двадцять грн. 16 коп.; 09.02.2015р. 1.000,00 грн. (Одна тисяча грн. 00 коп.). Всього внесено 6.220,16 грн. (Шість тисяч двісті двадцять грн. 16 коп.) (а.с.8-9).
Відповідно до п.2 Договору-заяви відповідач нараховує та виплачує позивачці проценти за ставкою 23,10% річних, нарахування процентів на рахунок № НОМЕР_1 за вкладом здійснюється відповідачем у порядку, визначеному п.4.1.3 Основних умов, а саме - від дня, наступного за днем надходження Вкладу у Банк, до дня, який передує його поверненню Вкладнику або списанню з Вкладного рахунка за методом факт/360 (фактична кількість днів у місяці/360 днів у році). Нараховані проценти зараховуються Вкладнику на рахунок, відкритий у Банку.
Відповідно до п.6 Договору-заяви після закінчення строку, визначеного п.1 цього Договору-заяви, Вклад повертається Вкладнику в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п. 5.1 Основних умов.
31 березня 2015 року позивачка особисто з'явилася до Банку, де їй було відмовлено у видачі суми депозиту разом із нарахованими процентами без пояснення причин відмови.
17 квітня 2015 року Банк повернув позивачці лише 1000,00 грн. (Одну тисячу грн. 00 коп.). Сума боргу по зазначеному вкладу складає 16.320,30 грн. (Шістнадцять тисяч триста двадцять грн. 30 коп.).
Станом на дату звернення до суду вимоги позивачки відповідачем не були виконані.
У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.
При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.
Відповідно до положень ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.
Отже, з наведених норм Закону вбачається, що вкладник за договором банківського вкладу, в силу статей 1060, 1061 ЦК України, вправі вимагати від банку повернення здійсненого вкладу разом з нарахованими процентами в будь-який момент, а банк, отримавши відповідну вимогу, повинен видати вклад у повному обсязі.
Відповідно до ч.2 п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.
Враховуючи викладене вище, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обгрунтованими, доведені належними доказами, тому підлягають задоволенню, тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню заборгованість за строковим договором банківського вкладу в розмірі 16.320,30 грн., суму не сплачених відсотків за період з 30.03.2015 року до моменту повернення коштів та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 489,61 грн.
Що стосується відшкодування завданої моральної шкоди, то відповідно до ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини душевних страждань, ступеня вини особи, що завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Частина 2 ст.23 ЦК України визначає в чому саме полягає моральна шкода.
Згідно з ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, - право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду.
З огляду на п.5 постанови вказаного вище Пленуму ВСУ та ст.1167 ЦК, зобов'язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності:а)моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б)неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в)причинного зв'язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г)вини заподіювача шкоди.
Суд, з'ясувавши, чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивачка оцінює заподіяну йому шкоду та з чого вона при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, дійшов до висновку про законність таких вимог позивачки.
Судові витрати згідно статей 79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 23, 525, 526, 530, 610, 612, 1058, 1060, 1061, 1167 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 60, 88, 212-215, 217, 218, 223, 224-226, 294 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто Бердичівським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ: Д.С. Щербак