АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2015 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Котули Л.Г.

РейнартІ.М.

за участю секретаря Бабака М.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна» до ОСОБА_2, публічного акціонерного товариства «Енергобанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Прокопенко ЛесіВолодимирівни про визнання договору іпотеки недійсним та зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 травня 2015 року, -

у с т а н о в и в :

У березні 2015 року ТОВ «Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна» звернулося до суду з позовом, уточненим під час розгляду справи, до ОСОБА_2, ПАТ «Енергобанк», приватного нотаріуса КМНО Прокопенко Л.В. про визнання договору іпотеки недійсним та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 лютого 2014 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Ройланс-Україна», яке змінило назву на ТОВ «Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна», було укладено договір іпотеки, за яким ТОВ «Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна» виступило майновим поручителем ПАТ «Енергобанк» по договору про відкриття та обслуговування банківського рахунку.Позивач вказує на те, що зазначений договір іпотеки не лише не направлений на отримання прибутку ним, а ставить його у вкрай невигідне скрутне становище, позбавляє права власності на майно та суперечить меті створення товариства, якою є отримання прибутку від вкладеного капіталу для задоволення потреб учасника, тому ТОВ «Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна» взагалі не може бути майновим поручителем та втручатися в господарську діяльність банку. Крім того спірний іпотечний договір не містить положень, які визначають зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання. Також договір не встановлює розмір відповідальності поручителя. У зв'язку з викладеним позивач просив визнати договір іпотеки недійсним.

______________________________________________

Справа № 758/2783/15-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/9740/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Декаленко В.С.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26 травня 2015 року позов задоволено. Визнано недійсним договір іпотеки, укладений між ОСОБА_2 та

ТОВ «Ройланс-Україна» 21 лютого 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Прокопенко Л.В. Зобов'язано приватного нотаріуса КМНО Прокопенко Л.В. зняти заборону відчуження нежитлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 3 802,30 кв.м, вилучити запис з Єдиного державного реєстру заборон відчуження нерухомого майна про вказане обтяження та змінити запис в Державному реєстрі іпотек про обтяження майна іпотекою нежитлового будинку. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апелянт, зокрема, посилається на те, що суд дійшов помилкового висновку про недійсність укладеного між ТОВ «Ройланс-Україна» та ОСОБА_2 договору іпотеки, оскільки вказаний договір відповідає всім вимогам чинного законодавства і підписаний сторонами.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 - ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Представник ТОВ «Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна» - Папенко Р.С. апеляційну скаргу просив відхилити, рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 травня 2015 року залишити без змін.

Від приватного нотаріуса КМНО Прокопенко Л.В. на адресу суду надійшла заява, в якій вона просила задовольнити апеляційну скаргу та розглядати справу без її участі.

Представник ПАТ «Енергобанк», належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у його відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність її задоволення виходячи з таких підстав.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 21 лютого 2014 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Ройланс-Україна» було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого ТОВ «Ройланс-Україна» виступило майновим поручителем ПАТ «Енергобанк» по депозитному договору - договору про відкриття та обслуговування банківського рахунку фізичної особи НОМЕР_1 від 21 лютого 2014 року (том 1, а.с. 12-19).

Предмет іпотеки - нежитловий будинок, літера А, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 00, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 3 802,30 кв.м.

24 жовтня 2006 року між ПАТ «Енергобанк» та ТОВ «Ройланс-Україна» було укладено договір про надання кредиту № 610-34, згідно з яким банк надав позичальнику кредит у сумі 20 000 000,00 грн. терміном до 21 жовтня 2016 року на придбання об'єктів нерухомого майна, що знаходяться по АДРЕСА_1 (том 1, а.с. 28-31).

Крім того, 29 грудня 2006 року між ПАТ «Енергобанк» та ТОВ «Ройланс-Україна» укладено договір іпотеки, яким забезпечено вимогу банку як іпотекодержателя, що випливає з договору про надання кредиту № 610-34 від 24 жовтня 2006 року, з усіма змінами і доповненнями до нього (том 1, а.с. 32-34).

Відповідно до п. 1.2. даного договору іпотеки для забезпечення своєчасного виконання зобов'язань за кредитним договором, в тому числі по сплаті всіх сум по зазначеному договору, відшкодуванню збитків, завданих відстрочкою виконання, сплаті пені, іпотекодавець передає іпотекодержателю на умовах, передбачених договором, в іпотеку нерухоме майно загальною площею 3 881,90 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Як вбачається зі статуту ТОВ «Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна», попереднє найменування товариства - ТОВ «Ройланс-Україна» було змінено на ТОВ «Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна» (том 1, а.с. 35-47).

Також встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право власності від 27 жовтня 2010 року нежитлові приміщення № 1,2 (групи приміщень № 9), №ХХХVІІІ підвалу 2-го рівня, з № 1 по № 7 (групи приміщень № 8) з № ХХХІV по № ХХХVІІ, № ХХХІХ підвалу 1-го рівня - паркінг, з № 1 по № 26 (групи приміщень № 1), з № 1 по № У 1-го поверху, з № 1по № 21 (групи приміщень № 2), № І, ІІ 2-го поверху, з № 1 по № 27 (групи приміщень № 3), № І, ІІ 3-го поверху, з № 1 по № 22 (групи приміщень № 4), № І, ІІ 4-го поверху, з № 1 по № 22 (групи приміщень № 5), № І, ІІ 5 поверху, з № 1 по № 23 (групи приміщень № 6), № І, ІІ, ІІІ шостого поверху, з № 1 по № 17 (групи приміщень № 7), № І, ІІ, ІІІ мансарди, тераса, № ХХХІІІ мезоніну - офіс загальною площею: 3 689,10кв.м., які розташований в АДРЕСА_1 (літера А), що складає 97/100 частин від нежилої будівлі площею 3 802,30 кв.м належить ТОВ «Ройланс-Україна» на праві приватної власності (том 1, а.с. 55).

Відповідно до реєстраційного посвідчення № 012663 Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна нежитлові приміщення № VІ, VІІ, VІІІ, ІХ, Х першого поверху, № ХV, ХVІ, ХVІІ другого поверху площею 113,20 кв.м - трансформаторна підстанція (в літ. А), що складає 3/100 частин від нежилого будинку площею 3 995,10 кв.м за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровано на праві власності за ТОВ «Ройланс-Україна» (том 2, а.с. 12).

21 лютого 2014 року між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_2 укладено договір НОМЕР_1 про відкриття та обслуговування банківського рахунку фізичної особи (том 1, а.с. 94-96).

Відповідно до п. 1 вказаного договору банк відкриває клієнту поточний рахунок НОМЕР_1 у національній валюті та/чи іноземних валютах, а також здійснює його касово-розрахункове обслуговування.

Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 1/756 від 21 лютого 2014 року, з урахуванням положень договору на залишок коштів на рахунку на суму 1 148 155,00 швейцарських франків нараховуються проценти в розмірі 5% річних, на суму більше 1 148 155,00 швейцарських франків, нараховуються проценти в розмірі 0% (том 1, а.с. 122).

Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 1/840 від 21 лютого 2014 року на залишок коштів на рахунку на суму до 4000 000,00 доларів США нараховуються проценти в розмірі 10% річних, на суму більше 4 000 000,00 доларів США, нараховуються проценти в розмірі 0% (том 1, а.с. 123).

Згідно з відомостями довідки ТОВ «Ройланс-Україна» від 21 лютого 2014 року № 4, загальна площа нежитлового будинку по АДРЕСА_1 складає 3 802,3 кв.м. Балансова (залишкова) вартість будівлі, як цілісного майнового комплексу, визначена як інвестиційна нерухомість станом на 21 лютого 2014 року становить 41 285 937,23 грн. (без ПДВ) (том 2, а.с. 25).

Як вбачається з листа ПАТ «Енергобанк» № 351/5.1 від 21 лютого 2014 року, банк надає свою згоду на передачу в наступну іпотеку нерухомого майна, що перебуває в іпотеці за договором іпотеки, посвідченим 29 грудня 2006 року приватним нотаріусом КМНО Морозовим Г.В. зі всіма змінами і доповненнями до нього, укладеним між ПАТ «Енергобанк» та ТОВ «Ройланс-Україна», а саме: нежитлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (том 2, а.с. 26).

Відповідно до Листа № 352/5.1 від 21 лютого 2014 року ПАТ «Енергобанк», яке є орендарем за договором оренди нежилих приміщень, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Побединською В.О. 3 березня 2011 року, повідомлений про передачу ТОВ «Ройланс-Україна», як орендодавцем за договором оренди, в іпотеку нерухомого майна, яке передане в оренду ПАТ «Енергобанк» за договором оренди (том 2, а.с. 27).

Згідно з протоколом № 1 загальних зборів учасників ТОВ «Ройланс-Україна» від 20 лютого 2014 року вирішено: товариству виступити майновим поручителем виконання обов'язків ПАТ «Енергобанк» перед ОСОБА_11 та передати йому в наступну іпотеку нежитлове приміщення (будівлю), що знаходиться в за адресою: АДРЕСА_1 і належить товариству (том 2, а.с. 44).

Задовольняючи позов, суд дійшов висновку про те, що укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Ройланс-Україна» 21 лютого 2014 рокусуперечить вимогам п. 2 ч. 1

ст. 18 Закону України «Про іпотеку», оскільки в ньому відсутні умови про зміст та розмір основного зобов'язання, строк та порядок його виконання, у зв'язку з чим підлягає визнанню недійсним, а заборона відчуження нерухомого майна - зняттю.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом з тим, ухвалене у справі судове рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.

Згідно із Законом України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У вказаному законі поняття основного зобов'язання визначається як зобов'язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов'язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою.

За приписами ч. 4 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про іпотеку», іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити такі істотні умови: 1) для іпотекодавця та іпотекодержателя - юридичних осіб відомості про: для резидентів - найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців; 2) зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання; 3) опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані. При іпотеці земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення; 4) посилання на видачу заставної або її відсутність.

Відповідно до п. 1.1., 1.2., 1.3., 1.4. спірного договору іпотеки іпотекодавець з метою забезпечення виконання основного зобов'язання, що випливає з договору депозиту, цим передає в іпотеку, а іпотекодержатель приймає в іпотеку предмет іпотеки. Обтяження предмета іпотеки іпотекою, зміни умов обтяження та припинення умов іпотеки підлягають державній реєстрації в порядку передбаченому чинним законодавством України. Іпотекодавець на підставі цього договору забезпечує виконання основного зобов'язання за договором депозиту так і вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування іпотекодержателя: витрат пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; збитків, завданих внаслідок порушення основного зобов'язання та умов цього договору. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності. Балансова вартість предмету іпотеки становить 41 285 937,23 грн. Узгоджена сторонами оціночна вартість предмета іпотеки становить 41 285 937,00 грн.

Основні зобов'язання за договором іпотеки такі: повернути ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі і на умовах, зазначених в депозитному договорі; сплатити ОСОБА_2 нараховані за вкладом проценти у розмірі та на умовах, зазначених у депозитному договорі; сплатити ОСОБА_2 штрафні санкції у випадку неналежного виконання зобов'язань за договором депозиту; відшкодувати ОСОБА_2 збитки у повному обсязі, а також неодержані ним доходи; відшкодувати витрати пов'язані з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки.

У пункті «Терміни та їх тлумачення» спірного договору визначені такі поняття: «Депозитний договір» - договір НОМЕР_1 від 21 лютого 2014 року про відкриття та обслуговування банківського рахунку фізичної особи зі всіма доповненнями до нього, в тому числі внесеними додатковою угодою №1/840 від 21 лютого 2014 року, який укладено між іпотекодержателем і боржником; «Основне зобов'язання» - зобов'язання боржника перед іпотекодержателем, що випливають із умов договору депозиту, а саме: повернути іпотекодержателю грошові кошти в розмірі і на умовах зазначених в депозитному договорі; сплатити іпотекодержателю нараховані за вкладом проценти у розмірі та на умовах зазначених у депозитному договорі; сплатити на користь іпотекодержателя нараховані за вкладом проценти у розмірі і на умовах , зазначених в депозитному договорі; сплатити на користь іпотекодержателя штрафні санкції у випадку неналежного виконання зобов'язань за депозитним договором; відшкодувати іпотекодержателю збитки в повному обсязі, під якими розуміються витрати, зроблені іпотекодержателем, втрата ним грошових коштів, а також неодержані ним доходи; «Предмет іпотеки» - нежилий будинок літера А, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у спірному іпотечному договорі не визначено зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання, оскільки, виходячи зі змісту розділу «Терміни та їх тлумачення» та п.п. 1.1, 1.2 договору іпотеки, він прямо передбачає, в якому саме правочині встановлено основне зобов'язання - у договорі НОМЕР_1 від 21 лютого 2014 року про відкриття та обслуговування банківського рахунку фізичної особи.

З викладеного вбачається, що при укладенні договору дотримано вимоги Закону України «Про іпотеку», зокрема п. 2 ч. 1 ст. 18.

Позивач, звертаючись до суду із зазначеним позовом, вказував на те, що договір іпотеки є недійсним.

Згідно з вимогами статті 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В порушення передбаченого ст. 60 ЦПК України обов'язку позивачем не було надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження факту недійсності укладеного між ним та ОСОБА_2 договору.

Статтею 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У ст. 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, договір іпотеки між сторонами підписаний повноваженими особами, містить всі суттєві умови, передбачені законом для договорів, які мають істотне значення, позивач з вказаними умовами був ознайомлений, погодився з ними, в момент укладання договору іпотеки жодних зауважень, заперечень (письмових чи усних) позивачем не заявлялося та, як наслідок, укладено договір в чинній редакції.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору.

За наявності будь-яких заперечень щодо окремих умов спірного договору іпотеки позивач мав право внести свої пропозиції, заперечення або повністю відмовитись від підписання договору на запропонованих умовах. На момент укладення спірного договору іпотеки у позивача заперечень, щодо умов договору іпотеки не виникло, про що свідчить підписання ним договору в редакції, запропонованій банком.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що рішення виступити майновим поручителем виконання обов'язків ПАТ «Енергобанк» перед ОСОБА_11 та передати йому в наступну іпотеку нежитлове приміщення (будівлю) було прийнято загальними зборами учасників ТОВ «Ройланс-Україна» від 20 лютого 2014 року, тобто є прямим волевиявленням учасників товариства і прийнято його вищим органом.

Тобто, оспорюваний правочин відповідає встановленим вимогам закону: забезпечує дійсне зобов'язання, встановлює розмір відповідальності, містить зміст, строк та розмір виконання основного зобов'язання

Посилання представника позивача на неможливість укладання спірного договору іпотеки і його недійсність у зв'язку з тим, що передане в іпотеку майно за оспорюваним правочипом вже виступає предметом іпотеки в рахунок забезпечення виконання умов кредитного договору № 610-34, укладеного між ним та ПАТ «Енергобанк», спростовується наявністю письмової згоди ПАТ «Енергобанк», про що вказано у самому договорі, та вимогами ч. 1 ст. 13 Закону України «Про іпотеку».

Наведене свідчить про те, що такі посилання в позовній заяві є недоведеними в розумінні вимог процесуального закону, а тому оцінюються судом критично, як припущення, на яких не може ґрунтуватися доказування (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

На викладені обставини суд першої інстанції уваги не звернув, внаслідок чого його висновки в цій частині є необґрунтованими.

З огляду на наведені обставини апеляційний суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна» про визнання договору іпотеки недійсним є безпідставними.

З урахуванням того, що позовні вимоги про зняття заборони відчуження нежитлового будинку є похідними від вимог про визнання договору іпотеки недійсним, то вони також мають бути залишені без задоволення.

Таким чином, рішення суду назвати законним та обґрунтованим не можна, а тому воно підлягає скасуванню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна» до ОСОБА_2, публічного акціонерного товариства «Енергобанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Прокопенко Лесі Володимирівни про визнання договору іпотеки недійсним та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: Л.Г. Котула

І.М.Рейнарт