У Х В А Л А

"10" березня 2015 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гаврилова О.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Міністерство юстиції України, Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та зобов'язання нотаріальної контори видати нове свідоцтво, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся позивач з позовом до відповідача, в якому просить суд: визнати свідоцтво про право на спадщину видане на і'мя ОСОБА_2, видане 28.12.2011 року за реєстром №5-5278 Десятою Київською державною нотаріальною конторою - недісним; зобов'язати Десяту Київську державну нотаріальну контору м. Києва видати нове свідоцтво на право власності на ім'я ОСОБА_1.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03.11.2014р. відкрито провадження у справі.

Позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій він просить суд: накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1; заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, пов'язані з відчуженням житлового будинку АДРЕСА_1; зобов'язати Дніпровське РУГУ МВС України встановити паспортні дані осіб, що проживають у квартирі розташованій за адресою: АДРЕСА_1.

Заяву мотивовано тим, що у спірному будинку проживають невідомі особи - наймачі квартири, тому позивач вважає, що відповідач може в будь-який час відчужити будинок та речі на користь третіх осіб, що може ускладнити або зробить неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участі у справі, допускаються на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" № 9 від 22.12.2006 р. (п.4), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Таким чином, розглянувши заяву про забезпечення позову, враховуючи, що заявлені позивачем обґрунтування застосування забезпечення позову є припущеннями та об'єктивно не підтверджені доказами, суд приходить до висновку, що незабезпечення позову в спосіб, викладений у заяві - накладення арешту на будинок, заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, пов'язані з відчуженням спірного житлового будинку та встановлення паспортних даних осіб, що проживають у спірному будинку, не може призвести до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та зобов'язання нотаріальної контори видати нове свідоцтво.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 151-153, 210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Міністерство юстиції України, Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та зобов'язання нотаріальної контори видати нове свідоцтво - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання її копії.

Суддя: