справа № 198/411/15-ц
провадження № 2/0198/183/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2015 року Юрївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Гайдар І.О., за участю секретаря судового засідання Маслівець О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Юрївка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Юрївського району Дніпропетровської області, третя особа ОСОБА_2 державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 селищної ради Юрївського району Дніпропетровської області з позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

В обґрунтування позову зазначає, що 5-6 січня 2011 року померла його бабуся ОСОБА_3 Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 9,139 га, розташованої на території ОСОБА_2 селищної ради Юр'ївського району Дніпропетровської області. Незадовго до смерті спадкодавця, 02.01.2011 року, помер її син батько позивача ОСОБА_4

На день смерті ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала одна за адресою: Дніпропетровська обл., Юрївський район, с. Новогригорівка, вул. Шевченка, буд. 26. Крім ОСОБА_1 інших спадкоємців немає. Позивач на день смерті бабусі був неповнолітнім, тому вважає себе таким, що прийняв спадщину в силу ч. 4 ст. 1268 ЦК України.

З метою реалізації свого права на отримання свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 звернувся до Юр'ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку. Державний нотаріус постановою від 12.06.2015 року відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на обєкт нерухомого майна.

Таким чином, на даний час позивач не може оформити після смерті ОСОБА_3 спадкові права на земельну ділянку, так як відсутній оригінал державного акту на право приватної власності на землю, в звязку з чим змушений звернутись до суду з позовом про визнання за ним в порядку спадкування за законом права власності на земельну ділянку площею 9,139 га, розташовану на території ОСОБА_2 селищної ради Юр'ївського району Дніпропетровської області.

Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі на підставі письмових доказів, наявних в матеріалах справи.

Представник відповідача ОСОБА_2 селищної ради Юрївського району Дніпропетровської області в судові засідання не зявлявся, надав суду заяву, в якій просив слухати справу за відсутності представника відповідача, проти задоволення позову не заперечував.

Представник третьої особи ОСОБА_2 державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить слухати справу за його відсутності.

Суд, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в позовній заяві, вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що належить задовольнити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 5-6 січня 2011 року померла бабуся позивача ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 376638, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_2 районного управління юстиції у Дніпропетровській області 10 січня 2011 року (а.с. 6).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Статтями 1216 та 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 9,139 га (з них рілля 9,139 га), розташованої на території ОСОБА_2 селищної ради Юр'ївського району Дніпропетровської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 120238, виданого 12.04.2002 року ОСОБА_2 селищною радою Юр'ївського району Дніпропетровської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4059 (а.с. 5).

Згідно зі ст.ст. 1217, 1258, 1261 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

ОСОБА_3 являлась матірю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Син спадкодавця ОСОБА_4 помер 02 січня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 376637, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_2 районного управління юстиції у Дніпропетровській області 10 січня 2011 року (а.с. 21).

В свою чергу, померлий ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про народження серії І-КИ № 386668, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 01 червня 2012 року, доводиться батьком позивачу, а останній відповідно являється внуком ОСОБА_3 (а.с. 7).

Правилами спадкування за правом представлення (ст. 1266 ЦК України) визначено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

На момент смерті батька та бабусі ОСОБА_1 був неповнолітнім, йому виповнилося 15 років.

Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України неповнолітня особа вважається такою, що прийняла спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 1273 ЦК України встановлено, що неповнолітня особа віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років може відмовитися від прийняття спадщини за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника і органу опіки та піклування.

Таким чином, позивач у справі як внук ОСОБА_3 отримав право на спадщину після її смерті за правом представлення в частині, що належала б його батькові ОСОБА_4, якби він був живим на день смерті своєї матері. Оскільки позивач на момент смерті спадкодавця був неповнолітнім, то він вважається таким, прийняв спадщину, враховуючи відсутність факту відмови від прийняття спадщини.

З наданих ОСОБА_2 державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори, спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) інформація про заповіти та видані свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 відсутня, спадкова справа щодо спадщини не заводилась (а.с. 40-43).

Згідно із ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269 ЦК України обовязковою умовою реалізації спадкових прав спадкоємцем, який не проживав постійно разом зі спадкодавцем, є подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

12 червня 2015 року позивач звернувся до ОСОБА_2 державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутній документ, який підтверджує право власності на земельну ділянку, про що свідчить постанова державного нотаріуса за вихідним № 392/02-31 від 16.06.2015 року (а.с. 11).

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві( п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5).

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Отже, постанова державного нотаріуса ОСОБА_2 державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 12 червня 2015 року є такою, що відповідає вимогам нормативних актів.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 подавав оголошення в засобах масової інформації про втрату оригіналу державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 120238, виданого 12.04.2002 року ОСОБА_2 селищною радою Юр'ївського району Дніпропетровської області, про свідчить газета «Вісті Придніпровя» від 18.08.2015 року № 65 (а.с. 50).

Враховуючи викладене, суд відмічає, що відсутність у позивача оригіналу правовстановлюючого документу, який би підтверджував факт належності спадкодавцю ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку, стала єдиною обставиною, що унеможливила отримання свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальному порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

За нормами, закріпленими в ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки позивач є спадкоємцем за законом, спадкодавцю належало спірне майно, оригінал документа, що посвідчує право власності на спадкове нерухоме майно, дійсно втрачено, суд вважає можливим визнати за позивачем право власності на земельну ділянку площею 9,139 га, розташовану на території ОСОБА_2 селищної ради Юр'ївського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 59, 60, 209, 212-215, 218, 294ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Юрївського району Дніпропетровської області, третя особа ОСОБА_2 державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованим за адресою: м. Дніпропетровськ, Донецьке шосеАДРЕСА_1, право приватної власності на земельну ділянку площею 9,139 га (з них рілля 9,139 га), розташовану на території ОСОБА_2 селищної ради Юр'ївського району Дніпропетровської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 05-06 січня 2011 року, якій вказана земельна ділянка належала на праві власності на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 120238 від 12.04.2002 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Юрївський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І.О.Гайдар