АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Сухомлінов С.М.
№ 22-ц/796/8055/2015 Доповідач - Борисова О.В.
Справа №753/4548/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Греку А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Голубєвої Ірини Володимирівни на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 03 квітня 2015 року про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2015 року позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом в якому просив стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на його користь суму вкладу в розмірі 10517 доларів США, при цьому посилався на Закон України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03 квітня 2015 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Дельта Банк» про стягнення коштів.

Не погодившись з вищевказаною ухвалою суду першої інстанції представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» - Голубєва І.В. подала апеляційну скаргу в якій просила скасувати вказану ухвалу, а позовну заяву повернути позивачу для подання до належного суду.

Посилається на те, що судом першої інстанції порушено цивільно процесуальне законодавство стосовно визначення підсудності по даній справі.

Зазначає, що Закон України «Про захист прав споживача» не застосовується до правовідносин сторін щодо договору банківського вкладу, а тому даний спір підлягає розгляду за правилами підсудності, встановленими ч.2 ст.109 ЦПК України у Печерському районному суді м. Києва.

В судове засідання сторони не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглядати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відкриваючи провадження в даній справі суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що спір підсудний Дарницькому районному суду м. Києва з огляду на таке.

Частиною 2 ст.109 ЦПК України визначено правило загальної територіальної підсудності, згідно якого позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Стаття 110 ЦПК України передбачає підсудність справ за вибором позивача.

Зокрема, згідно ч.5 ст.110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Зі змісту ч.14 ст.110 ЦПК України випливає, що виключно позивач може або застосувати правила загальної територіальної підсудності та подати позов за місцезнаходженням юридичної особи, або обрати між кількома судами, яким згідно з ст. 110 ЦПК України підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст. 114 цього Кодексу.

Як вбачається з позовної заяви позивач ОСОБА_2 зареєстрований АДРЕСА_1, що територіально відноситься до Дарницького району м. Києва.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що Закон України «Про захист прав споживача» не застосовується до правовідносин сторін щодо договору банківського вкладу, а тому даний спір підлягає розгляду за правилами підсудності, встановленими ч.2 ст.109 ЦПК України у Печерському районному суді м. Києва виходячи з наступного.

Абзацом 2 п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» №5 від 12 квітня 1996 року передбачено, що оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема ті, що виникають із договорів про надання фінансово кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

За приписами ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Позивач ОСОБА_2 подав позов про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу, з якого вбачається, що спірні правовідносини виникли щодо договору банківського вкладу, тобто з приводу надання відповідачем фінансових послуг, тому правовідносини сторін регулюються також Законом України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Таким чином ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 03 квітня 2015 року постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства, внаслідок чого підстав для її скасування, з мотивів викладених в апеляційній скарзі не вбачається.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Голубєвої Ірини Володимирівни - відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 03 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: