У Х В А Л А

1 липня 2015 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України Лященко Н.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали апеляційного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 березня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на Ѕ частину квартири,

в с т а н о в и в:

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом.

Зазначала, що після розірвання шлюбу 25 жовтня 1996 року сторони продовжували спільно проживати однією сім'єю та спільно виховувати малолітню доньку. 24 січня 2003 року сторонами за спільні кошти придбано квартиру АДРЕСА_1, яка була оформлена на ОСОБА_2 Повторно сторони уклали шлюб 22 липня 2003 року, який 21 березня 2006 року, також був розірваний. Оскільки в період спільного проживання сторін, без реєстрації шлюбу, ними за спільні кошти зароблені спільною працею, було придбано у власність вищезазначену квартиру, яка була оформлена на ім'я її чоловіка, вважає вказану квартиру спільним сумісним майном.

З урахуванням уточнень, просила визнати спірну квартиру спільним сумісним майном сторін та визнати за нею право власності на Ѕ частину цієї квартири.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18 вересня 2014 року позов задоволено: встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період з жовтня 1996 року по липень 2003 року; визнано квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2; визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по Ѕ частині спірної квартири за кожним. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року рішення районного суду скасовано з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 березня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення апеляційного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_1 порушує питання про скасування ухвалених рішень судів апеляційної та касаційної інстанцій та ухвалення нового рішення про задоволення позову з підстави, передбаченої пунктами 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) - неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме: частини першої статті 17 Закону України «Про власність».

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_1 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 лютого 2012 року, 25 липня 2013 року та 5 березня 2014 року.

ОСОБА_1 вказує на неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тої самої норми матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Заява ОСОБА_1 відповідає вимогам статей 357, 358 ЦПК України.

Згідно зі статтею 360 ЦПК України є підстави для відкриття провадження у справі.

У порядку підготовки справи до розгляду необхідно витребувати справу.

Керуючись статтями 353-360, 3601 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відкрити провадження у справі.

Витребувати матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на Ѕ частину квартири.

Направити копію ухвали Деснянському районному суду м. Києва, надавши строк до 24 липня 2015 року для направлення справи Верховному Суду України.

Доручити відповідним фахівцям Науково-консультативної ради при Верховному Суді України підготувати науковий висновок щодо норми права, яка неоднаково застосована судом касаційної інстанції.

Особам, які беруть участь у справі, надіслати копію ухвали та копію заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України Н.П. Лященко