Справа № 192/938/15-ц
Провадження № 2/192/362/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" серпня 2015 р.СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Омелюх В.М.,

при секретарі - Рейді Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Солоне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вона з 02 липня 2010 року знаходиться з відповідачем в шлюбі, який зареєстровано Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, в період якого у них народилась спільна неповнолітня дитина - донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні, так як з серпня 2014 року з відповідачем вони припинили сімейно-шлюбні відносини та проживають окремо.

25 березня 2011 року лікарсько-консультативною комісією у доньки було встановлено захворювання - дитячий церебральний параліч, подвійна геміплегія та визнано інвалідом до 18 років, внаслідок чого дитина потребує особливого домашнього догляду, материнської турботи, постійного контролю стану здоровя, необхідно регулярно робити аналізи та щорічно проходити повне медичне обстеження.

У звязку з станом здоровя дитини вона змушена була за місцем роботи взяти відпустку без збереження заробітної плати і на даний час отримує лише дохід у вигляді державної допомоги у розмірі 1696 гривень 30 копійок щомісячно, якої не хватає на утримання доньки, придбання необхідних медикаментів, засобів гігієни, забезпечення нормальних умов її проживання та інше, на що вона витрачає не менше 5000 гривень щомісячно.

Відповідач добровільно не приймає участі в утриманні дитини, а домовленості щодо сплати аліментів на утримання доньки між ними не досягнуто. Вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/2 частини його прибутків, оскільки з 01 січня 2015 року встановлено прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років в розмірі 1032 гривні, а відповідач працює на посаді продавця ТОВ «Фуззі Фуд»», де отримує заробітну плату у розмірі близько 3800 гривень щомісячно, тому зобовязаний та має можливість сплачувати аліменти в зазначеному розмірі.

Позивачка, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи(а.с.21,23), у судове засідання не зявилась, надавши суду письмову заяву (а.с.31), за якою вона прохала розглядати справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та прохала їх задовольнити.

Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.22,24), у судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву (а.с.32-34), за якою прохав розглядати справу у його відсутність, позов визнав та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки у розмірі ? частини його прибутків щомісячно.

В звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи та подали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей".

Статтями 180-182 СК України передбачено, що батьки зобовязані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, при цьому при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Положеннями ч. 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Судом встановлено, що позивачка з 02 липня 2010 року знаходиться з відповідачем в шлюбі, який зареєстровано Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №378, в період якого у них народилась спільна неповнолітня дитина - донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6), яка після припинення сторонами в серпні 2014 року спільного проживання згідно довідки Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області №356 від 04 червня 2015 року проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.11), в той час як відповідач проживає в іншому населеному пункті, що вбачається як з копії його паспорта, відомостей адресно-довідкого сектору підрозділу ГУМВС, УДМС України в Дніпропетровській області (а.с.8,26,33), так підтверджується і поданими до суду письмовими заявами сторін, з яких вбачається, що вони проживають в різних населених пунктах (а.с.31,32), при цьому відповідач позивачці добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, а домовленості щодо розміру та порядку сплати такої допомоги між ними не досягнуто.

Відповідач працевлаштований продавцем продовольчих товарів ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД», де отримує постійний дохід у вигляді заробітної плати у розмірі близько 3000 гривень, що підтверджується довідкою ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» від 16 червня 2015 року №010283/УРЦ (а.с.34), в звязку з чим аліменти з відповідача на утримання неповнолітньої дитини необхідно стягнути в примусовому порядку в частці від заробітку відповідно до положень ст.183 та ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України від дня предявлення позову до досягнення неповнолітньою дитиною повноліття, оскільки права та обовязки кожного з батьків є рівними за законом.

З урахуванням зазначеного, суд при визначенні розміру аліментів відповідно до ст. 182 СК України враховує визнання позову відповідачем згідно поданої до суду письмової заяви (а.с.32), матеріальне становище платника аліментів, який отримує прибутки у вигляді заробітної плати за місцем роботи на посаді продавця промислових товарів в ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД», магазин №242_С, стану здоровя як відповідача, так і дитини, яка згідно медичного висноку №7 від 25 березня 2011 року та довідки дитячої поліклініки державного закладу «Спеціалізована медична частина №6» є дитиною інвалідом віком до 18 років, внаслідок чого потребує лікування та домашнього догляду (а.с.11), її віку та потреб, на які позивачка витрачає близько 5000 гривень щомісячно (а.с.4-5), відсутності можливості у позивачки отримувати прибутки за місцем роботи, де їй надана відпустка без збереження заробітної плати по догляду за дитиною, що потребує індивідуального догляду, в період з 11 лютого 2015 року по 11 лютого 2016 року (а.с.12,13), наявності прибутків у позивачки лише у вигляді державної соціальної допомоги дітям-інвалідам у розмірі 1696 гривень 30 копійок (а.с.12) та вважає необхідним у відповідності зі ст.183 СК України стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/2 частини його прибутків щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обовязки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоровя як відносно дитини, так і відносно відповідача, а також витрат позивачки на утримання доньки сторонами суду не надано, а інших утриманців відповідач не має.

Крім цього, в звязку із задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.180-182,183, ч.1 ст.191 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 209, 212-215, 367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 червня 2015 року до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: суддя