РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/20021/14-ц

пр. № 2/759/1281/15

25 червня 2015 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Ключника А.С. за участю секретарів судового засідання Левко О.О., Борисенко А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань цивільну справу за позовом ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 21.11.2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення про стягнення страхового відшкодування у розмірі 1015,19 грн. та судових витрат у розмірі 243,60 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 09.05.2012 року в м. Києві по пр-ту. Палладіна, відбулась ДТП за участю транспортних засобів «Nissan Almera» д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 та «Opel Astra» д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 24.05.2012 року у справі №3/2608/3613/12 винним у ДТП, що мала місце 09.05.2012 року визнано ОСОБА_1.

Внаслідок згаданої ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою ДАІ, розширеною довідкою ДАІ, страховим актом від 22.05.2012 року, розрахунком страхового відшкодування від 18.05.2012 року на суму 2897,71 грн.

На момент ДТП між потерпілим та позивачем був укладений договір добровільного страхування від 23.05.2011 року №3550668/05АВ, за яким позивач застрахував майнові інтереси потерпілого, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу «Opel Astra» д.н.з. НОМЕР_2.

Потерпілий своєчасно звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування.

Позивач нарахував та виплатив потерпілому суму страхового відшкодування в розмірі 2897,71 грн.

Позивачем було отримано інформацію, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована у страховій компанії «НАСТА» за полісом №АА/5124035.

Страховою компанією «НАСТА» було виплачено позивачу страхове відшкодування відповідно до ліміту відповідальності у розмірі 1882,52 грн.

Таким чином, позивач вважає, що сума виплати страхового відшкодування, яке повинен сплатити відповідач складає: 2897,71 грн. - 1882,52 грн. = 1015,19 грн.

10 червня 20103 року відповідачу було направлено лист-вимогу №80АГ з проханням сплатити заборгованість в розмірі 1015,19 грн., однак відповідач жодним чином не відреагував на цю вимогу, що змусило позивача звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

У судовому засіданні 25.06.2015 представник позивача ОСОБА_3 позов підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві

Відповідач у судовому засіданні 04.02.2015 року заперечував проти наявності підстав для задоволення позову, зазначивши, що на момент ДТП його цивільно-правова відповідальність була застрахована СК «НАСТА» за полісом №АА/5124035, відтак саме страхова компанія є належним відповідачем у цих правовідносинах, про що також зазначив у письмових запереченнях (а.с. 58-60). У судове засідання 25.06.2015 року відповідач не з'явився, про причини неявки суд не повідомляв.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку, про відсутність правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до ст.16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Як вбачається із матеріалів справи 09.05.2012 року в м. Києві по пр-ту. Палладіна, відбулась ДТП за участю транспортних засобів «Nissan Almera» д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 та «Opel Astra» д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2.

На момент ДТП між потерпілим та позивачем був укладений договір добровільного страхування від 20.05.2011 року №3550668/05АВ, за яким позивач застрахував майнові інтереси потерпілого, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу «Opel Astra» д.н.з. НОМЕР_2 (а.с. 9-12).

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 24.05.2012 року у справі №3/2608/3613/12 винним у ДТП, що мала місце 09.05.2012 року визнано ОСОБА_1 (а.с. 15).

Внаслідок ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою ДАІ, розширеною довідкою ДАІ, страховим актом від 22.05.2012 року, розрахунком страхового відшкодування від 18.05.2012 року на суму 2897,71 грн. (а.с. 13, 14, 18-22).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування.

Позивач нарахував та виплатив потерпілому суму страхового відшкодування в розмірі 2897,71 грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 22).

Позивачем було отримано інформацію, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована у страховій компанії «НАСТА» за полісом №АА/5124035.

Страховою компанією «НАСТА» було виплачено позивачу страхове відшкодування відповідно до ліміту відповідальності у розмірі 1882,52 грн. (а.с. 21).

Разом з тим, відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Тобто, виходячи із суті такого страхування, Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди.

У частині 22.1 статті 22 Закону зазначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третіх осіб.

Згідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована у страховій компанії «НАСТА» за полісом №АА/5124035 (а.с. 60).

За даним полісом страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяно шкоду третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і в наслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Даним полісом забезпечений транспортний засіб автомобіль «Nissan Almera» д.н.з. НОМЕР_1 та встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 50000 грн., розмір франшизи - 0 грн. (а.с. 60).

Пункт 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України покладає на страховика обов'язок у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до роз'яснень п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Оскільки відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення ст. 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого ст. 33 Закону обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого ст. 33 Закону обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Разом з тим, клопотання в порядку ст. 33 ЦПК України представником позивача заявлено не було.

Таким чином, в ході розгляду справи у суді позивачем не було пред'явлено вимог до страхової компанії «НАСТА», у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_1 суми страхового відшкодування у розмірі 1015,19 грн. задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд не наділений повноваженнями згідно чинного законодавства вийти за межі позовних вимог при розгляді справ позовного провадження.

Згідно положень ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв'язку, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, не доведеністю їх належними і допустимими доказами, у зв'язку з чим вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні його позову в повному обсязі..

На підставі викладеного, керуючись ст. 988 ЦК України, ст. 8 Закону України «Про страхування», ст.ст. 3, 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-61, 88, 179, 209, 212-215, 218, 223, 292, 294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. Ключник