Справа № 465/3040/14 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О.
Провадження № 22-ц/783/2886/15 Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Берези В.І., Бойко С.М.,

за участі судового секретаря: Брикайло М.В.,

у відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Фортуна банк» на заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 02 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Фортуна банк» про повернення банківського вкладу, -

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 02 жовтня 2014 року задоволено позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства (далі ПАТ)«Фортуна-банк» про повернення банківського вкладу.

Судом ухвалено стягнути з ПАТ«Фортуна банк» на користь ОСОБА_2 кошти у розмірі 15380,49 доларів США.

Вирішено питання судових витрат.

Вказане рішення суду оскаржив відповідач ПАТ «Фортуна-банк».Апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що оскаржене рішення є незаконним та необґрунтованим. Вважає, що позивач неправильно обрав спосіб захисту порушених прав щодо договору банківського рахунку, оскільки в даному випадку захист прав ОСОБА_3 повинен здійснюватись шляхом зобов'язання банку виконати в натурі свої договірні зобов'язання за таким договором. Апелянт також вважає, що позивачем порушено правило об'єднання в одній позовній заяві кількох вимог, так як заявлені ним вимоги ґрунтуються на двох окремих договорах (на договорі банківського вкладу від 29.05.2014 року №F/01/3mU/1592, а вимоги за поточним рахунком - на договорі банківського рахунку. Крім того, вказує на те, що при ухваленні рішення, суд першої інстанції повинен був застосувати норми чинного на момент вирішення спору законодавства, зокрема Податкового кодексу України, та здійснювати стягнення суми процентів з вирахуванням податку. Звертає увагу на те, що питання оподаткування нарахованих процентів районним судом взагалі не досліджувалось. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити (а.с. 47-48).

Сторони у справі в судове засідання не з'явилися. Повідомлення сторін здійснено у відповідності до ст.74 ЦПК України. Виходячи з положень ч.2 ст.305 ЦПК України, судова колегія приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України - без здійснення фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення у повній мірі відповідає даним вимогам закону, є справедливим і обґрунтованим.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ "Фортуна-банк" не виконав своїх грошових зобов`язань перед позивачем у встановлений строк.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу одна сторона, що прийняла від другої сторони грошову суму, що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно ч.3 ст.1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку, якщо інше не встановлено ЦК України або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені законом.

Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст.1075 ЦК України передбачено, що договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час.

Згідно п.3.3. глави 3 "Порядок повернення банками грошових коштів і банківських металів та сплата процентів за договорами банківського вкладу (депозиту)" Постанови Національного банку України № 516 від 03.12.2003р. "Про затвердження Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами", за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до ст.1061 ЦК України - банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

За вимогами ст.525 ЦК України, є недопустимою одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено районним судом, 29.05.2014 року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Фортуна банк» був укладений договір банківського вкладу №F/01/3mU/1592 на суму 15000 дол. США строком на 3 місяці, які позивач внесла на рахунок банку з виплатою 10.5 % річних.

За умовами п.1.4 договору банківського вкладу, кошти з депозитного рахунку повертаються за розпорядженням або за дорученням вкладника шляхом виплати готівкою, платіжними документами або шляхом перерахування на власний поточний (картковий) або інший депозитний рахунок вкладника.

Відповідно до п.2.1. договору банківського вкладу Банк нараховує проценти за вкладом щомісячно за поточний календарний місяць.

Згідно п.2.3. цього ж договору Банк сплачує Вкладнику нараховані проценти щомісяця, та в останній день дії Договору.

Положеннями п.2.3.1 договору банківського вкладу передбачено,що на вимогу вкладника виплата процентів проводиться готівкою та/або перераховуються готівкою та складаються з цілої та дробової частини, то виплачується ціла частина суми, а дробова залишається на рахунку обліку процентів і підлягає виплаті по закінченню строку розміщення вкладу.

Із виписки з особового рахунку позивача № НОМЕР_2 видно, що 29.08.2014 року на цьому рахунку знаходяться кошти в сумі 276,37 доларів США, які надійшли 01.07.2014 р. в сумі 131,25 доларів США та 01.08.2014 р. в сумі 135,63 доларів США (а.с.7).

Із виписки з особового рахунку позивача № НОМЕР_1 позивача видно, що 29.08.2014 року на її поточному рахунку № НОМЕР_1 у цьому ж банку нараховано проценти у розмірі 104,12 дол. США.

У зв'язку із закінченням строку дії договору банківського вкладу №F/01/3mU/1592 від 29.05.2014 року, позивач звертався до відповідача із заявою про повернення вкладу та нарахованих коштів, однак банк фактично вказані кошти не виплатив.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про повернення банківського вкладу позивачу ОСОБА_2.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній, зокрема у постанові від 29 травня 2013 року у справі № 6-39цс13, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності.

Згідно ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним згідно із ст.526 ЦК України є виконання, що відповідає умовам договору, вимогам закону та іншим актам цивільного законодавства.

Відповідно до змісту ст.ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 р. у справі за позовом фізичної особи до ПАТ КБ "Надра" і відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно правовий акт, що містить відповідну норму права та має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Фортуна-банк» відхилити.

Заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 02 жовтня 2014 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Штефаніца Ю.Г.

Судді: Береза В.І.

Бойко С.М.