Провадження № 4-с/161/90/15
У Х В А Л А

06 серпня 2015 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Присяжнюк Л.М.,

з участю секретаря Лукашевич І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в заді суду в місті Луцьку скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа,-

ВСТАНОВИВ:

27.07.2015 року ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_1 звернулося до суду із скаргою на постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа від 14.07.2015 року. Зазначає, що 21.10.2010 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області ухвалено рішення у цивільній справі № 2-6855/2010 за позовом ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та яке набрало законної сили 18.11.2010 року. 17.06.2015 року старшим державним виконавцем Другого ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_4 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Банк не погоджується із вищевказаною постановою, оскільки державний виконавець поверхово підійшов до виконання своїх обовязків, не в повному обсязі виконав роботу щодо пошуку майна та коштів боржника. Оскільки оскаржувану постанову банк отримав 14.07.2015 року, строки її оскарження стягувачем не пропущені. Просить визнати дії старшого державного виконавця Другого ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_4 про не надсилання рекомендованим листом з повідомленням про вручення постанови про повернення виконавчого документа неправомірними; визнати дії старшого державного виконавця Другого ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_4 про повернення виконавчого документа стягувачу неправомірними; скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 17.06.2015 року ВП 45484223; зобовязати державного виконавця Другого ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_4 провести виконавчі дії з виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.10.2010 року у справі 2-6855/2010.

Представник стягувача у судове засідання не зявився, подав на адресу суду заяву якою просив розгляд скарги проводи у відсутності представника скаржника, скаргу підтримав у повному обсязі.

Державний виконавець Другого ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_4 та боржник ОСОБА_5 у судове засідання не зявилися.

Неявка сторін не перешкоджає розгляду скарги, а тому дослідивши та проаналізувавши подані суду докази, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону України «Про державну виконавчу службу», завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Відповідно до статті 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Судом встановлено, що 18.11.2014року головним старшим виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_4 на підставі виконавчого листа № 2-6855/2010 про стягнення з ОСОБА_5 в користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_6» 22925 грн. боргу та виданого 16.03.2011 року Луцьким міськрайонним судом, було винесено постанову про відкриття провадження.

17.06.2015 року постановою старшого державного виконавця Другого ВДВС ЛМУЮ таранко Д.В. вищевказаний виконавчий документ було повернуто стягувачеві на підставі п. 2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки майно, що належить боржнику знаходиться в іпотеці іншого банку, іншого нерухомого/рухомого майна на праві власності в останньої немає, боржник не працевлаштований, пенсії не отримує,іншого майна, що належить боржнику не виявлено (а.с.6).

Як вбачається із копій матеріалів виконавчого провадження ВП № 45484223, за боржником ОСОБА_5 зареєстрована на праві власності квартира АДРЕСА_1, однак остання перебуває в іпотеці в КБ «Західінкомбанк», будь-якого іншого нерухомого майна за боржником не значиться, права власності на транспортні засоби не зареєстровано і в матеріалах виконавчого провадження наявні документи на підтвердження того, що державним виконавцем було вчинено всі дії по виявленню майна боржника, зокрема, зроблені запити в установи банків щодо відомостей про наявність рахунків, зясовано, чи має боржник нерухоме чи рухоме майно у власності, а також інші доходи.

Із акту державного виконавця вбачається, що при виході 02.06.2015 року за адресою вказаною у виконавчому документі встановлено, що майна на яке можливо звернути стягнення у боржника не виявлено.

Статтею 47 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, повертається стягувачеві у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Про наявність таких обставин державний виконавець складає акт.

Судом встановлено, що державний виконавець здійснив усі передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку боржника та його майна, однак вони виявилися безрезультатними.

Таким чином, доводи скаржника, що державним виконавцем порушені вимоги ст.30 Закону України, та у визначений законом строк - 6 місяців з дня відкриття виконавчого провадження державний виконавець не провів всі виконавчі дії з виконання рішення суду та передчасно виніс оскаржувану постанову є необґрунтованими та недоведеними в силу ст.58 ЦПК України належними та допустимими доказами.

В той же час, скаржником не надано суду належних та допустимих доказів щодо не надіслання державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачу рекомендованим листом, внаслідок чого були порушені права банку, так як до матеріалів скарги не додано конверту, яким надсилалася постанова чи іншого документу УДППЗ «Укрпошта», що свідчить про те, що вказану постанову про повернення виконавчого документа стягувач отримав звичайним листом, а не рекомендованим.

Таким чином, оскільки державним виконавцем вжито всіх передбачених законом заходів примусового виконання рішення, інші обставини, на які посилається скаржник недоведені допустимими і належними доказами, суд приходить до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 383, 387 ЦПІК України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Луцький міськрайонний суд Волинської області до апеляційного суду Волинської області протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Луцького міськрайонного суду Присяжнюк Л.М.