Справа № 426/4578/15-ц
РІШЕННЯ

іменем України

15 вересня 2015 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі головуючого судді Гашинської О.А., при секретарі Концур А.І., в судовому засіданні в залі суду м. Сватове, розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Ленінської районної в м. Луганську ради про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась з даним позовом до суду, в якому зазначила, що 23 вересня 2014 року померла її мати ОСОБА_2, яка на день смерті перебувала у м. Лисичанську Луганської області. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з права власності на земельну ділянку площею 0,0804 га, яка розташована за адресою: м. Луганськ, сад.товариство «Садовод», сад № 51, що підтверджується Актом на право власності на земельну ділянку, виданим Ленінською районною у місті Луганську радою. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після померлої є вона ОСОБА_1, як дочка померлої. У липні 2015 року вона звернулась до Першої Сєверодонецької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Але державним нотаріусом Першої Сєверодонецької державної нотаріальної контори їй було відмовлено в прийнятті заяви про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину, щодо майна померлої з причин пропуску нею строку прийняття спадщини. Але вона, з поважних причин пропустила встановлений чинним законодавством строк та своєчасно не зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Вона вважала, що тільки вона є єдиним спадкоємцем майна померлої, то вона має право звертатися до державного нотаріуса, коли в неї буде така можливість. Вона вважала, що без ніяких проблем зможе переоформити усе спадкове майно тому, що вона є єдиним спадкоємцем після померлої, та ніяких спорів стосовно вищезазначеного майна немає. У звязку з тим, що м. Луганськ знаходився і продовжує знаходитись під терористами, вона, коли виїжджала з Луганська, не взяла з собою ніяких документів, які підтверджують родинні звязки із матірю, ані правовстановлюючі документи на земельну ділянку. Без цих документів вона намагалась звернутися до нотаріуса упродовж 6-місячного строку, але нотаріус їй усно відмовив у прийнятті заяви, сказавши, що йому все-одно потрібні зазначені документи, а без них він у неї заяву не прийме. Нотаріус їй сказав, щоб вона поїхала до Луганська та привезла йому вказані документи. Вона декілька разів намагалася виїхати за документами додому до м. Луганська, але в неї нічого не виходило (то не пропускали через блокпости, то починалися обстріли і т.ін), а потім поки вона отримала пропуск для проїзду у зону АТО, то пройшло багато часу. Таким чином, вона не могла до липня 2015 року добратися до м.Луганська. При цьому 6-місячний строк вже пройшов. Крім того, ще за свого життя її мати казала їй, що здавала у 2004 році у СТ «Садовод» заяву про те, щоб земельну ділянку з її померлого батька переписали саме на неї. При цьому, як і вона, так і її мати були впевнені, що земельна ділянка належить саме їй. Тільки коли вона у 2015 році потрапила додому у м.Луганськ, то знайшла Акт на право власності на земельну ділянку, виданий Ленінською районною у місті Луганську радою, в якому було вказано, що у 2006 році саме на її матір було оформлено земельну ділянку. Таким чином, про те, що після смерті матері залишилося спадкове майно, вона взагалі не знала. Про це вона дізналася тільки у липні 2015 року, коли знайшла вищезазначений акт. Відразу, як вона знайшла Акт на право власності на земельну ділянку, виданий Ленінською районною у місті Луганську радою та забрала документи, які підтверджують родинні відносини між нею та її померлою матірю, то по приїзді до м. Сєверодонецька вона звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Відтак, у звязку з вищевикладеним, вона отримала від державного нотаріуса Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій тільки у липні 2015 року, що змусило її звертатися до суду . Просить суд надати їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном 60 календарних днів .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала з підстав, зазначених у ньому, просить суд його задовольнити , оскільки з поважних, незалежних від неї причин вона не змогла своєчасно звернутись до нотаріуса з відповідними документами, бо вони тривалий час перебували в м.Луганську , в зоні АТО. Вона ж через воєнні дії змінила місце проживання , взята на облік як особа , яка перемістилася з тимчасово окупованої території України , в даний час мешкає в м.Сєвєродонецьку , тривалий час оформляла документи для можливості проїзду додому до м.Луганська за документами, необхідними для прийняття спадщини.

Представник відповідача ,Ленінської районної в м.Луганську ради , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи до суду не зявився , просить суд справу розглянути без його участі ( а.с.32).

Суд, заслухавши в судовому засіданні позивача, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

- згідно копії свідоцтва про смерть, ОСОБА_2 померла 23 вересня 2014 року (а.с.9). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді належної їй на праві приватної власності земельної ділянки , розташованої за адресою м.Луганськ сад.товариство «Садовод » сад№51, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку ( а.с.10). Позивач ОСОБА_1 являється донькою спадкодавцю, про що свідчить копії свідоцтва про народження та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.7,8).

Згідно Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру спадкова справа після померлої 23 вересня 2014 року ОСОБА_2 не відкривалась, заповіти від її імені не посвідчувались (а.с.22-26).

Постановою від 29 липня 2015 року позивачу ОСОБА_3 нотаріусом ОСОБА_4 відмовлено у здійсненні нотаріальної дії за заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.( а.с.11).

Позивач ОСОБА_1 взята на облік як особа , яка перемістилася з тимчасово окупованої території України , або району проведення антитерористичної операції, в даний час мешкає в м.Сєвєродонецьку , що підтверджується відповідною довідкою ( а.с.6).

Як пояснила позивач в судовому засіданні, через проведення АТО та переїздом з м. Луганська , де залишила необхідні документи, вона не змогла своєчасно звернутись до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав, тобто не усвідомлено пропустила строк для прийняття спадщини, що в даному випадку суд вважає поважною причиною пропуску такого строку.

Представником відповідача зазначені позивачем обставини не заперечуються.

Згідно ст..61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За даних обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позов, оскільки вважає причину пропуску позивачем строку для подання заяви для прийняття спадщини, - поважною.

На підставі викладеного керуючись ст. ст. 11, 15, 30, 60, 62, 212-215, 367, ЦПК України, ст. 1272 ЦК України,

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої 23 вересня 2014 року ОСОБА_2, терміном шістдесят календарних днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.А. Гашинська