АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/7132/2015 Доповідач: Слободянюк С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого судді - судді Слободянюк С.В.,

суддів - Корчевного Г.В., Крижанівської Г.В.,

при секретарі - Трофименко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 23 березня 2015 року про відмову у задоволені заяви про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя.

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_2, в якому просив визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя; визнати його долю в зазначеній квартирі, яка складає Ѕ квартири; стягнути з ОСОБА_2 61 035, 50 грн. що є Ѕ боргу за зобов'язання по кредиту та 36 950 грн., що становить Ѕ вартості майна, що залишено ОСОБА_2, а всього 97 985, 50 грн.

У грудні представником ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 березня 2015 року відмовлено у задоволені заяви про забезпечення позову.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали, постановлення нової ухвали про задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 скаргу не визнали.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія судів дійшла висновку про відхилення скарги з наступних підстав.

Заявник просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування квартири від 13 січня 2008 року (а.с.16).

Відмовляючи у задоволені заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що на момент подання заяви про забезпечення позову відсутні будь-які документальні підтвердження, що ОСОБА_2 на даний час є власником спірної квартири; з моменту обдарування ОСОБА_2, не відбувались будь-які розпорядження щодо спірної квартири.

Колегія суддів погоджується з даним висновком виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Крім того, відповідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

ОСОБА_1 в своїх позовних вимогах ставив питання щодо визнання квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя; просив визнати його долю в зазначеній квартирі, яка складає Ѕ квартири; стягнути з ОСОБА_2 61 035, 50 грн. що є Ѕ боргу за зобов'язання по кредиту та 36 950 грн., що становить Ѕ вартості майна, що залишено ОСОБА_2, а всього 97 985, 50 грн.

Зазначений ОСОБА_1 спосіб забезпечення позову не є співмірним із заявленими позивачем вимогами,

Відповідно до п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи заявлені позовні вимоги, накладення арешту квартиру АДРЕСА_1, у порушення ч. 3 ст. 152 ЦПК України матиме наслідком очевидну неспівмірність розміру позовних вимог заходам забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову,

З огляду на вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги, залишення ухвали суду першої інстанції без змін, як такої що постановлена з дотриманням норм процесуального права. Доводи апеляційної скарги щодо розгляду судом першої інстанції справи без його участі на правильність висновку суду першої інстанції не впливають.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 23 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: