Справа № 489/406/15-ц
Номер провадження 2/489/898/15
РІШЕННЯ

Іменем України

18 червня 2015 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до Публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" (далі-відповідач 1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі-відповідач 2) про поновлення на роботі та стягнення компенсації за час вимушеного прогулу,

встановив

В січні 2015 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом обґрунтовуючи свої вимоги тим, що перебувала в трудових відносинах з відповідачем 1 та 25.12.2014 її було звільнено за п. 6 ст. 36 КЗпП України, тобто у зв'язку з відмовою від продовження роботи зі зміною істотних умов праці. Вказує, що була вагітна та подала заяву про надання відпустки, однак їй в телефонній розмові було відмовлено та звільнено у зв'язку з відмовою від продовження роботи через зміни істотних умов праці, а саме переведення на іншу посаду в м. Києві. Посилається на те, що не відмовлялась від роботи, оскільки їй не було роз'яснено умови праці. Просила суд поновити її на роботі або зобов'язати відповідачів провести її працевлаштування в іншому банку м. Миколаєва на посаді, що відповідає її досвіду роботи та кваліфікації, та з збереженням розміру оплати праці. Також просила стягнути компенсацію за час вимушеного прогулу.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити.

Представник відповідача 1 позов не визнала, просила відмовити в задоволенні вимог, надала письмові заперечення проти позову, в яких посилалася на те, що відповідачем 1 після зсування, що позивач вагітна та у зв'язку з ліквідацією банку було запропоновано іншу роботу, однак позивач відмовилась, а тому на неї не розповсюджуються гарантії встановлені ст. 184 КЗпП України.

Відповідач 2 свого представника не направив, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.

20.07.2011 ОСОБА_1 було прийнято на роботу до Миколаївської філії АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" на посаду старшого економіста відділу індивідуального бізнесу (а. с. 33). Наказом від 17.08.2012 її було переведено на посаду старшого економіста відділу операційної роботи (а. с. 34). Наказом від 11.02.2013 за № 28/8-РВ ОСОБА_1 було переведено на посаду завідувача сектору фінансового моніторингу Миколаївського регіонального відділення Публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" (а. с. 35).

12.06.2014 позивача було ознайомлено з попередженням про звільнення з посади у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, а саме, що у зв'язку з ліквідацією АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" з 13.08.2014 скорочується посада завідувача сектору фінансового моніторингу Миколаївського регіонального відділення (а. с. 6).

17.06.2014 позивачем було отримано в пологовому будинку № 1 довідку за № 193 в якій зазначено, що вона перебуває на обліку як вагітна, термін вагітності 23 тижні. З пояснень представника відповідача, що не заперечувалось представником позивача встановлено, що позивач передала відповідачу вказану довідку, у зв'язку з чим відповідачем 1 направлено позивачу нове попередження, але вже про зміну істотних умов праці, а саме переведення її на посаду старшого фахівця загально-організаційного відділу Департаменту ліквідаційних процедур з посадовим окладом 1250 грн. з наданням робочого місця за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 41. Також в попередженні зазначено, що після закінчення 2-х місячного терміну з дати ознайомлення з попередженням та за умови перебування на робочому місці позивача буде переведено на нові умови (а. с. 9).

Відповідно до свідоцтва про народження 18.10.2014 у позивача народилася донька ОСОБА_2 Нагіт кизи.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про відпустки" на підставі медичного висновку жінкам надається оплачувана відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами тривалістю: до пологів - 70 календарних днів; після пологів - 56 календарних днів , починаючи з дня пологів.

Таким чином, на момент закінчення двомісячного терміну встановленого в попередженні позивач перебувала у відпустці у зв'язку з вагітністю і пологами.

Відповідач 1 зазначає, що позивач відмовилася від продовження роботи у зв'язку зі змінами істотних умов праці та на підтвердження цього посилається на лист позивача від 27.11.2014.

Однак, в цьому ж листі позивач вказує про намір оформити відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Також позивач подала заяву від 01.12.2014 про надання їй щорічної відпустки з 25 грудня 2014 року.

Відповідно до п. 3 ч. 13 ст. 10 Закону України "Про відпустки" щорічні відпустки за бажанням працівника в зручний для нього час надаються: жінкам перед відпусткою у зв'язку з вагітністю та пологами або після неї.

Після закінчення відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами за бажанням жінки їй надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (ч. 1 ст. 18 ЗУ "Про відпустки").

Враховуючи сутність інституту відпустки, норму КЗпП (ст. 40) про недопустимість звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім п. 5 ст.40 КЗпП), а також у період перебування працівника у відпустці, крім випадків повної ліквідації підприємства, суд вважає, що зміна істотних умов праці можлива лише за згодою працівника.

Таким чином, відповідач 1 мав надати позивачу відпустку, натомість наказом від 25 грудня 2014 року за № 243-РВ позивача було звільнено з роботи (а. с. 10).

Лист від 27.11.2014 не можна вважати відмовою від продовження роботи у зв'язку зі зміною істотних умов праці, оскільки позивач висловила бажання оформити відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а заявою від 01.12.2014 просила надати їй щорічну відпустку.

За таких обставин, суд вважає, що позивача звільнено незаконно, а тому вона підлягає поновленню на роботі.

Враховуючи скорочення посади, на якій працював незаконно звільнений працівник, для виконання рішення суду роботодавець повинен поновити працівника на рівнозначній посаді або внести відповідні зміни до штатного розпису - ввести скорочену посаду.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Як зазначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою КМУ від 08.02.95 р. № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Позивач працювала повні місяці в червні та липні 2014 року. Середньоденна заробітна плата складає 147,99 грн. ((3082,82+3132,76)/42). Середньомісячна - 3107,79 грн.

Компенсація середнього заробітку позивача 26.12.2014 до 18.06.2015 складає 18202,77 грн.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що вимоги до відповідача 1 підлягають задоволенню, а в задоволенні вимог до відповідача 2 належить відмовити за необґрунтованістю.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ст. 88 ЦПК України).

За таких обставин, з відповідача 1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 425,63 грн. (243,6+182,03).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" про поновлення на роботі та стягнення компенсації за час вимушеного прогулу задовольнити.

В задоволенні вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відмовити.

Поновити ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору фінансового моніторингу Миколаївського регіонального відділення Публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК".

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" на користь ОСОБА_1 компенсацію за час вимушеного прогулу з 26.12.2014 до 18.06.2015 в сумі 18 202 (вісімнадцять тисяч двісті дві) грн. 77 коп. (обчислено без утримання прибуткового податку й інших обов'язкових платежів).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" на користь держави судовий збір у сумі 425,63 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв