Справа № 195/835/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.08.2015 року смт.Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Скрипченко Д.М., при секретарі Левкович Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел.Томаківка цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Марганецьке виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства «Дніпропетровської обласної ради» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач у справі, КП «Марганецьке виробниче управління водопровідно -каналізаційного господарства» «Дніпропетровської обласної ради» звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого постачання холодної води в сумі 4678,97 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, та є споживачем послуг з централізованого постачання холодної води, які надає комунальне підприємство „Марганецьке виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства Дніпропетровської обласної ради".

16.02.2012 р. з відповідачем був укладений договір №16-19-16 про надання послуг з централізованого постачання холодної води за вищезазначеною адресою.

Відповідач є власником будинку та земельної ділянки відповідно до Договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 12.06.2001 року.

Відповідач зареєстрований у будинку за вищевказаною адресою з 20.02.2003 року, що підтверджується копією Домової книги. Відповідач з'явився до позивача для внесення змін в особовий рахунок лише 16.02.2012 року, цього ж дня було укладено з ним письмовий договір.

Стосовно того, що між сторонами до 16.02.2012 року не було укладено письмового договору, то судова практика з такого питання встановлює, що відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови у стягненні коштів за надані житлово - комунальні послуги зі споживача, який користується комунальною послугою.

У зв'язку з тим, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачує вартість наданих йому послуг з водопостачання за особовим рахунком №16-19-16 утворилась заборгованість перед позивачем, станом на 01.05.2015 р. яка становить 4678,97 грн.

Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивача, який надав суду заяву з проханням справу розглянути за відсутності їхнього представника. Позивач позовні вимоги підтримав повністю та просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував та прохав суд відмовити позивачу в задоволенні позову, через повну його безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Також представник відповідач просить суд, постановити справедливе рішення з урахуванням усіх обставин по справі.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, заслухавши представника відповідача, суд дійшов висновку, що у позові «Марганецьке виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства» «Дніпропетровської обласної ради» слід відмовити посилаючись на наступне.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач у справі проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, та є споживачем послуг з централізованого постачання холодної води, які надає комунальне підприємство „Марганецьке виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства Дніпропетровської обласної ради".

16.02.2012 р. з відповідачем був укладений договір №16-19-16 про надання послуг з централізованого постачання холодної води за вищезазначеною адресою.

Станом на 01.05.2015 року за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 4678,97 грн. за несвоєчасну та не в повному обсязі сплату вартості за надані йому послуги з централізованого постачання холодної води. Дані обставини підтверджуються Витягом з особового рахунку абонента за № 16-19-16, з якого слідує , що ця заборгованість виникла ще в 2010 року.

Представник відповідача не визнаючи даний позов, заперечуючи проти його задоволення, звернувся до суду із заявою про застосування строків позовної давності.

Відповідно до положень ст.ст. 256, 257, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом встановлено, що позивачем нарахована заборгованість за період, який виходить за межі трирічного строку позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до вимог ст.20 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно п.8 Постанови КМ України від 21.07.2005 року № 630 «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» - послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Не може суд прийняти до уваги наполягання позивача на позові, оскільки вони спростовуються вищенаведеним, не базуються на фактичних даних та об'єктивно нічим не підтверджені.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов'язки сторін. Всі ці складові можуть бути з'ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ст. 10 ЦПК, всебічне і повне з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.ст. 27, 46 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позов не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі i щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач заперечує будь-які домовленості і зобов'язання стосовно позивача по незаконним (з точки зору позивача) діям відносно нього по обліку теплопостачання, предмета спору, а позивач цього не довів, твердження позивача про наявність будь-яких інших зобов'язань стосовно позовних вимог є припущенням.

Таким чином обставини позовних вимог не знайшли своє об'єктивне підтвердження в ході судового засідання, не ґрунтуються на вимогах закону і не підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3,7,15,60,212-215 ЦПК України, Постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630 «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» , ст.ст.267,509,525,526,634 ЦК України, Законом України "Про житлово-комунальні послуги", суд

В И Р І Ш И В :

у позові Комунального підприємства «Марганецьке виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства «Дніпропетровської обласної ради» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_2

З оригіналом згідно:

Суддя: Д.М.Скрипченко