У Х В А Л А

1 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Сімоненко В.М.,
Яреми А.Г.,
розглянувши заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 березня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське регіональне управління» публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про стягнення заборгованості за кредитним договором, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське регіональне управління» публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання кредитного договору недійсним та застосування односторонньої реституції,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське РУ» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося до суду із вищезазначеним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором у розмірі 493 029 грн 82 коп.

Зазначало, що 1 вересня 2008 року між ним та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_4 отримав кредитні кошти у розмірі 15 тис. доларів США з кінцевим строком повернення не пізніше 1 вересня 2013 року під 18 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_5 було укладено договір поруки.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 належним чином умови договору не виконував, станом на 12 січня 2012 року виникла заборгованість на загальну суму 493 029 грн 82 коп., яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів.

ОСОБА_4, заперечуючи проти позову, звернувся до суду із зустрі <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_01_03/pravo1/T102300.html?pravo=1>чним позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Одеське РУ» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в якому просив визнати вищевказаний кредитний договір недійсним, посилаючись на те, що банк при укладанні договору порушив норми Закону України «Про захист прав споживачів».

Рішенням Ізмаїльського міськрайнного суду Одеської області від 12 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29 жовтня 2014 року, позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 солідарно на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 398 997 грн заборгованості за кредитним договором; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 березня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на підставі пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 березня 2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 порушують питання про скасування постановленої у справі ухвали суду касаційної інстанцій та ухвалення нового рішення про відмову в позові ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та задоволення їх зустрічного позову з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 355 ЦПК України, - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме Закону України «Про захист прав споживачів».

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4, ОСОБА_5 посилаються на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 листопада 2013 року та від 22 жовтня 2014 року.

ОСОБА_4, ОСОБА_5 указують на те, що правові висновки Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про застосування зазначених норм матеріального права не є однаковими з висновками, зробленими судом касаційної інстанції в наданих для прикладу судових рішеннях, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Одночасно заявники просять поновити строк на звернення до суду із заявою про перегляд, посилаючись на поважність причин його пропуску.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає за можливе поновити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 строк на звернення до суду з заявою про перегляд судових рішень враховуючи поважність причин його пропуску. Разом з тим колегія суддів вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися й суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором утворилася заборгованість, яка підлягає солідарному стягненню з боржника та його поручителя, а в частині зустрічних вимог - спірний договір є справедливим, його зміст не суперечить вимогам законодавства, а його умови відповідають ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

Разом з тим у справі, ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року в якій надана заявником для порівняння, судом встановлено, що умови оспорюваного кредитного договору є несправедливими відносно споживача, в цілому суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків на погіршення становища позивача-споживача, що є підставою для визнання договору недійсним.

Отже, у справі, про перегляд якої подано заяву, та у справі, на рішення в якій посилається заявник в її обґрунтування, наявні різні фактичні обставини, що не свідчать про неоднакове застосування судом касаційної інстанції Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 листопада 2013 року не може бути зразком неоднакового застосування норм матеріального права, оскільки суд касаційної інстанції скасував рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених частиною другою статті 338 ЦПК України, у зв'язку з порушенням норм процесуального права, що призвело до неможливості встановити та перевірити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Поновити ОСОБА_4, ОСОБА_5 строк на звернення до суду із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 березня 2015 року.

У допуску справи за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське регіональне управління» публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про стягнення заборгованості за кредитним договором, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське регіональне управління» публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання кредитного договору недійсним та застосування односторонньої реституції, до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала Верховного Суду України є остаточною і може бути оскаржена тільки на підставі, встановленій пунктом 3 частини першої статті 355 ЦПК України.

Судді: Н.П. Лященко
В.М. Сімоненко
А.Г. Ярема