АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1665/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 50 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 травня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернулася до суду із вказаним позовом, яким просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у тому числі від дня народження дитини до дня подачі позовної заяви, мотивуючи про те, що 25.12.2014 рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси батьком її сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано відповідача. 23.04.2015 відділом ДРАЦС реєстраційної служби Черкаського РУЮ у Черкаській області внесено запис про те, що ОСОБА_7 є батьком їх спільної дитини. Позивачка вказує на те, що дитина проживає разом з нею. Відповідач не брав та не бере участі у вихованні сина та жодного разу не надавав та не надає йому жодної матеріальної допомоги.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.05.2015 позов задоволено частково та стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання їх сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 28.04.2015 і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а в задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. В обґрунтування апелянт указує на неврахування судом першої інстанції наступного:

- відповідач проживає не з батьками, а окремо зі своєю дружиною за іншою адресою, що свідчить про помилковість та необґрунтованість висновків суду про надання відповідачем матеріальної допомоги своїм батькам;

- невизнанням свого батьківства та тривалим проведенням експертиз по його встановленню відповідач фактично ухилявся від обовязку по утриманню дитини, що свідчить про необхідність стягнення з нього аліментів за минулий час. При цьому апелянт указує на те, що дитина має ряд хронічних хвороб;

- на думку апелянта звернення до суду 25.12.2014 (день встановлення судом батьківства відповідача щодо сина позивачки) попередньої дружини відповідача із позовом про стягнення з нього аліментів на утримання його іншого сина від першого шлюбу Дмитра, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частини всіх видів його заробітку до завершення навчання дитини та ухвалення судом 15.01.2015 рішення про задоволення цього позову також свідчить про ухилення відповідача від обовязку утримувати дитину, про що йдеться у даній справі;

- відповідач надав суду недостовірні дані щодо своїх доходів, надавши довідку лише з ПФУ та приховавши виплати, отримані при виході на пенсію з органів МВС;

- розмір аліментів, присуджений судом (1/6 частина доходів відповідача), є заниженим та несправедливим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які зявилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав та мотивів.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач в силу законодавства несе обовязок утримувати дитину, зокрема, шляхом сплати аліментів, справедливим розміром яких є 1/6 частина його доходів, так як відповідач є інвалідом, має ряд хронічних захворювань, згідно судового рішення з нього стягнуто ? частину його доходів у якості аліментів на утримання повнолітнього сина від першого шлюбу до завершення ним навчання. При цьому суд врахував, що відповідач має батьків похилого віку, які є пенсіонерами, батько відповідача є інвалідом першої групи та потребує стороннього догляду, так як маж ампутовану кінцівку. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час, суд першої інстанції виходив із того, що позивачкою не доведено фактів вживання заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення останнього від їх сплати.

Колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення аліментів з відповідача за минулий час та вважає, що, встановивши дійсні обставини справи, суд дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалив у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого в цій частині, колегія суддів не вбачає, виходячи з наступного.

При розгляді справи судом встановлено, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.12.2014, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 26.03.2015, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (відповідач у справі), визнано біологічним батьком ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, та внесено зміни до актового запису №18 від 17.06.2008 про народження останнього, а саме в графі батько вказано ОСОБА_7.

23.04.2015 відділом ДРАЦС Черкаського РУЮ у Черкаській області видано повторно свідоцтво про народження ОСОБА_9, у якому батьком дитини вказано ОСОБА_7

Згідно ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Колегія суддів враховує, що у матеріалах справи відсутні докази того, що позивачка зверталася до відповідача із вимогами про сплату аліментів, а останній ухилявся від їх сплати, отже фактичних підстав для стягнення з відповідача аліментів за минулий час при судовому розгляді встановлено не було.

При цьому колегія суддів відхиляє апеляційні доводи про те, що ухилення відповідача від сплати аліментів підтверджується невизнанням ним свого батьківства та тривалим проведенням експертиз по його встановленню, а також стягненням з відповідача аліментів на утримання дитини від першого шлюбу, так як встановлення факту батьківства у разі його оспорення, що мало місце у даному випадку, передує можливості вирішення питання про стягнення аліментів, оскільки аліменти стягуються саме з батьків. Наявність у відповідача дітей у інших шлюбах та повязаного з цим обовязку їх утримувати також не свідчить про вчинення дій на ухилення від сплати аліментів на утримання інших дітей.

Крім того, колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що у матеріалах справи відсутні докази вжиття позивачкою заходів для отримання аліментів, що є необхідним елементом для їх стягнення за минулий час.

Колегія суддів вважає, що апеляційні доводи про те, що відповідач надав суду недостовірні дані щодо своїх доходів, надавши довідку лише з ПФУ та приховавши виплати, отримані при виході на пенсію з органів МВС, є необґрунтованими, оскільки апелянтом не надано доказів у їх підтвердження.

При цьому згідно ч.2 ст.303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень

У даному випадку апелянтом не доведено того, що докази щодо розміру заробітків відповідача судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в їх дослідженні було неправомірно відмовлено, а неподання нових доказів щодо цих обставин було зумовлено поважними причинами.

При цьому, з висновками суду першої інстанції щодо визначення розміру стягуваних з ОСОБА_7 на користь позивачки аліментів колегія суддів повністю погодитися не може виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

З матеріалів справи вбачається, що дитина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 27.06.2012 по 13.12.2013 чотири рази був оглянутий ЛКК при поліклініці ВМЗ ГУМВС України в Черкаській області у результаті чого у нього було виявлено ряд хронічних захворювань, що підтверджується медичними довідками за вказаний період. У звязку з цим його матері (позивачці) надавалися відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею 6-ти річного віку з 04.07.2012 по 21.05.2014, що підтверджується відповідними витягами з наказів по Соснівському РВ в м. Черкаси УМВС. Згідно з витягом з наказу № 140 о/с від 30.05.2014 позивачка приступила до виконання свої службових обовязків після виходу з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею 6-ти річного віку з 22.05.2014р. На даний час вона продовжує працювати в органах міліції, має постійний дохід, середній розмір якого становить 3000,00 грн. Доказів щодо стану здоровя дитини на момент звернення із позовом у даній справі до суду (28.04.2015) позивачкою не надано. Позивачка не зазначає про наявність у неї інших утриманців.

Згідно довідки МСЕК серії 10 ААВ №949068 відповідач ОСОБА_7 є інвалідом 2 групи загального захворювання; відповідно до виписок з історії хвороб має ряд хронічних захворювань. Відповідач отримує пенсію в розмірі 5917,66 грн.

Згідно з довідкою про склад сімї ОСББ «Дніпро» від 19.03.2015 до складу сімї відповідача входять батьки ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_5, які є пенсіонерами, а батько відповідача - інвалід 1 групи загального захворювання, потребує стороннього догляду у звязку із ампутацією нижньої кінцівки, що підтверджується довідкою МСЕК серії 10ААА №245476 від 26.05.2010.

При цьому, сам факт поживання батьків відповідача разом з ним не свідчить про їх перебування на його утриманні, оскільки вони також отримують відповідну пенсію. Належних та допустимих доказів на підставі яких колегія суддів могла б прийти до переконливого висновку про фактичне перебування батьків відповідача на його утриманні ОСОБА_7 суду не надано.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.01.2015 з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина, який продовжує навчання, у розмірі ? частини всіх видів його доходу, починаючи з 25.12.2014 року та по 30.06.2018 року , відповідно з цього часу припиняться аліментні зобовязання відповідача щодо свого сина, який наразі вже є повнолітнім , на відміну від сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання їх спільної дитини у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, є такими, що не в повній мірі відповідають засадам розумності та справедливості.

Тому судова колегія приходить до висновку про необхідність збільшення розміру стягуваних аліментів на користь позивачки для утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та визначення аліментів у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) на відповідає інтересам малолітньої дитини, оскільки сприяє поліпшенню її реального матеріального забезпечення та, при цьому, не загрожує порушенням прав та законних інтересів відповідача і його утриманців.

Згідно ст.309 ЦПК України підставою для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення по справі, які суд вважав доведеними, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 травня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів необхідно змінити в частині визначення розміру стягуваних аліментів з відповідача на користь позивачки ОСОБА_6 на утримання їх спільної дитини ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_6 ,збільшивши їх розмір з 1/6 на 1/4,частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 28.04.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в решті рішення судуд має бути залишено без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу задоволити частково .

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 травня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів, - змінити.

Збільшити розмір стягнутих з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, народженого в м. Черкаси , ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_7, аліментів на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/6 частини на ? частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 28.04.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :