АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3527/15 Головуючий 1 - інстанції ОСОБА_1
Справа № 645/6948/14-ц Доповідач Зазулинська Т.П. Категорія відшкодування збитків
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

суддів колегії - ОСОБА_2,

- ОСОБА_3,

за участю секретаря - Пруднікової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в мсті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 19 березня 2015 року по справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_4, третя особа: Державна архітектурно-будівельна інспекція у Харківській області, про відшкодування збитків,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року Харківська міська рада звернулась до Фрунзенського районного суду міста Харкова з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_4 до бюджету міста Харкова збитки у вигляді упущеної вигоди (неодержаного доходу) у розмірі 87 878,52 грн., згідно з розрахунком величини пайового внеску, виконаного за показниками опосередкованої вартості будівництва; судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 19 березня 2015 року у задоволенні позову Харківської міської ради відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі; судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, незаконним і прийнятим з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що висновок суду про те, що позивач всупереч ст. 60 ЦПК України не надав до суду щодо кошторисної вартості реконструкції проведеної відповідачем, у зв'язку з чим суд позбавлений можливості перевірити правильність розрахунку збитків у розмірі 87 878, 52 грн. є таким, що не відповідає дійсності та зроблений судом без урахування та надання оцінки наданим позивачем документів, пояснень та вимог чинного законодавства, яким регулюється механізм розрахунку величини пайової участі замовників у розвиток інфраструктури населеного пункту.

Вказує, що судом не надано належної оцінки та не враховано при прийняті зазначеного висновку, що для підтвердження загальної кошторисної вартості проведеної реконструкції відповідачу надавалася неодноразова можливість надати суду відповідні документи, але відповідач цим правом не скористався, документи щодо розрахунку вартості будівельних робіт не надав.

Звертає увагу на положення ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», де зазначено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти. У разі б належного виконання замовником будівництва передбаченого законом обов'язку щодо звернення до органу місцевого самоврядування для укладення договору, Харківська міська рада беззаперечно отримала б кошти пайової участі у розвитку інфраструктури міста Харкова у порядку та розмірах передбачених чинним законодавством.

Зазначає,що відповідно до декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області від 03.01.2013 року за № ХК 03, реконструкція продовольчого магазину з баром під кафе-піццерію по вул. Пушкінська, 56 у місті Харкові, категорії складності - III, прийнята до експлуатації. Замовником реконструкції за даною декларацією є ОСОБА_4, тому проведені роботи з реконструкції нежитлових приміщень відповідачем, є саме такими будівельними роботами, за якими законом передбачена обов'язкова пайова участь відповідача у розвитку інфраструктури міста Харкова.

Відповідач на апеляційну скаргу подала заперечення, в яких просить про її відхилення та залишення рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на безпідставність доводів скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі ст. ст. 59, 60 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи у задоволенні заявлених Харківською міською радою вимог суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не є замовником будівництва у розумінні ЗУ " Про регулювання містобудівної діяльності" та надав розрахунок кошторисної вартості реконструкції, визначеної за опосередкованими показниками в розмірі 878 785.20 грн., у той час як згідно Декларації кошторисна вартість робіт за затвердженою документацією становить 20 000,00 грн.

Вказані висновки відповідають обставинам справи, з матеріалів якої убачається, що на підставі договору купівлі-продажу від 27.06.2013 року ОСОБА_4 набула право власності на нежитлові приміщення підвалу № 1-4 в літ."А-4", загальною площею 97.2 кв.м., що розташовані за адресою: місто Харків, вул.Пушкінська, 56 (а.с.74-75) Згідно з декларацією про готовність об'єкту до експлуатації, зареєстрованою Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області 03.01.2013 року за № ХК 03, відповідач здійснила реконструкцію продовольчого магазину з баром під кафе-піццерію. Кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією - 20 000,00 грн. ( а.с.18-24)

Протягом січня- липня 2013 року позивач направляв відповідачці листи, в яких пропонував звернутися до Департаменту економіки та комунального майна з питання укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури та надати відповідні документи та надсилав проект такого договору. ( а.с.11-17), а у серпні 2014 року звернувся до суду з позовом про відшкодуванняз збитків у вигляді упущеної вигоди, посилаючись на порушення відповідачем вимог Закону України Про регулюваннямістобудівноїдіяльності і Порядку пайової участі амовників у розвитку інфраструктури міста Харкова, затвердженого рішенням виконкому Харківської міської ради від 09.11.2011 року за № 804.

Заперечуючи проти позову відповідач , в особі представника за довіреністю, посилалась на те, що реконструйовані нежитлові приміщення, що знаходяться у її власності, не є об»єктом будівництва і вона не є замовником будівництва у розумінні норм ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності. Також вказувала, що упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено. Між сторонами відсутній договір, відповідач не бажає його укладати, тому розрахунки позивача побудовані на можливих очікуваннях отримання певного доходу та не підтверджені відповідними документами.

Згідно до ч. 2 ст. 40 ЗУ Про регулювання містобудівної діяльності замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населенному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.1 цього Закону замовник - фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території ( однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому порядку відповідну заяву. Об»єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси, лінійні об»єкти інженерно - транспортної інфраструктури.

Нове будівництво - будівництво будинків, будівель, споруд, їх комплексів, що здійснюється з метою створення об»єктів виробничого і невиробничого призначення, а також лінійних об»єктів інженерно - транспортної інфраструктури.

Визначення поняття замовника будівництва міститься також у п.1.6 Порядку пвайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Харкова, затвердженого рішенням виконавчого комітетут Харківської міської ради від 09.11.2011 року № 804 зі змінами, внесеними рішенням від 22.05.2013 року № 319, яким встановлено, що замовником будівництва є фізична або юридична особа, яка має у власності або у користуванні земельну ділянку (ділянки) та яка має намір здійснювати будівництво або змінити об"єкт будівництва, у тому числі під час проведення будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів та фундаментів у плані об"єкта будівництва.

Матеріали справи не містять належних та допустимих, у розумінні ст.ст.58,59 ЦПК України, доказів того,що набувши у власність нежитлові приміщення, відповідач набула право власності або користування земельною ділянкою за адресою місцезнаходження цих приміщень. Таких доказів позивачем не надано і до апеляційної скарги.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач не підпадає під дію вищеназваного Закону, оскільки згідно матеріалів справи вона лише здійснила реконструкцію належної їй на праві власності нежитлової будівлі

Що стосується загальних норм матеріального права , то у відповідності до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є :втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ) або доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Для застосування такого виду відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільнавідповідальність не настає.

Вихідним при визначенні неодержаного доходу (втраченої вигоди) міського бюджету міста Харкова є планування таких доходів і відповідне їх відображення в міському бюджеті.

Матеріали справи не містять доказів в якості яких доходів, згідно класифікації, встановленої ст. 9 Бюджетного кодексу України, позивач міг отримати ці доходи та чи взагалі було заплановано їх надходження. Позивачем не доведено, що він міг і повинен був отримати визначені доходи в сумі 87 878,52 грн., і тільки дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати вказаний прибуток.

З огляду на вищенаведене суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,п.1ч.1ст.307,ст.ст.308,313,314,315,317,319,324ЦПК України судова колегія, - у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Харківської міської ради відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 19 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя - підпис Судді колегії - підписи

Копія вірна. Суддя -