АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/1825/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2206/15Головуючий у 1-й інстанції Якимець Т. Є. Доповідач ап. інст. Буленко О. О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого - судді Буленка О.О.

Суддів: Дорош А.І., Омельченко Л.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за за апеляційними скаргами представника позивача ОСОБА_2 -ОСОБА_3, представника ПАТ " Банк " Київська Русь" - Кіндяк О.І.

на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 червня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства " Банк" Київська Русь" про визнання правочину недійсним, стягнення збитків,-

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказав, що метою оплати рахунку за навчання онука звернувся до ПАТ «Банк «Київська Русь» в м.Кременчуці, де для здійснення оплати рахунку 10.12.2014 року йому запропонували укласти гривневий банківський рахунок НОМЕР_1. Згідно додатку №1 до зазначеного договору тариф на проведення розрахунків клієнта зі списання безготівкових коштів за дорученням клієнта становить 35 доларів США. 11.12.2014 року ним було внесено на зазначений рахунок на 212000 грн., які відповідач мав витратити на придбання на міжбанківському валютному ринку Швейцарських франків та перерахувати їх до Лейсін Амерікан Скут СР 108. Для зарахування придбаної валюти та здійснення розрахунків 15.12.2014 року між нимта Банком був укладений банківський рахунок №1 . Отримавши кошти на придбання валюти 11.12.2014 року та заяву 12.11.2014 року, банк лише 17.12.2014 року придбав 9500 Швейцарських франків, витративши на це 156490грн.26 коп. за курсом 16472569 грн. за 100 Швейцарських франка. Кошти за призначенням були перераховані відповідачем лише 19.12.2014 року. Залишок коштів в сумі 8437 грн.09 коп. були повернуті йому згідно заяви на видачу готівки № 9776 від 18.01.2015 року. Також було надано додаток до протоколу засідання ТК від 17.12.2014 року № 17/12, з якого вбачалося, що за купівлю іноземної валюти на міжбанківському валютному рахунку з позивача була утримана додаткова комісія в розмірі 28,6%, тобто більше 44000 грн. 00 коп., що не було передбачено умовами договору. Оскільки правочин щодо утримання додаткової комісії без погодження зі стороною порушує вимоги ст.526 ЦК України, прохає визнати його недійсним. В зв'язку із здійсненням недійсного правочину позивачу спричинені матеріальні збитки та моральна шкода., яку він оцінює в 25000 грн.00 коп. Також, позивач вказав, що ідно курсу НБУ 1647.2659 Швейцарських франків за 100 доларів США, що діяв на момент придбання валюти, відповідач на 212000 грн. за мінусом 35 доларів США мав придбати для позивача 12836,28 Швейцарських франка, відповідач придбав 9500 Швейцарських франка замість 12836,28, що станом на 03.03.2015 року, за мінусом повернутих 8437 грн. 09 коп., становить 78536 грн. 73 коп.. Прохають суд визнати недійсним правочин з утримання 28,6% додаткової комісії за купівлю іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку; стягнути з відповідача на користь позивача заподіяні збитки в сумі 78536 грн. 73 коп.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 червня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства " Банк" Київська Русь" про визнання правочину недійсним, стягнення збитків - задоволено частково.

Визнано недійсним правочин, укладений між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Банк» Київська Русь» 12.12.2014 року № 1 про купівлю іноземної валюти в частині утримання додаткової комісії за купівлю іноземної валюти в розмірі 28,6% .

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк» Київська Русь» на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 45423 ( сорок п'ять тисяч чотириста двадцять три) грн.38 коп..

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк »Київська Русь» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 (п'ять тисяч) гри.00 коп..

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк» Київська Русь» на користь держави судовий збір в сумі 697 грн. 83 коп..

З рішенням суду не погодились сторони у справі в зв'язку з чим їх представники оскаржили його в апеляційному порядку.

В своїй апеляційній скарзі представник позивача - ОСОБА_3 просив змінити рішення в частині часткового задоволення моральної шкоди, вказуючи при цьому, що розмір моральної шкоди позивачем є обґрунтованим та до зменшенню не підлягає, оскільки внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_2 був позбавлений можливості розпоряджатись належними йому коштами. Також вказав, що судом першої інстанції неправильно визначено суму збитків, яку позивач зазнав, внаслідок неналежного виконання зобов'язання відповідачем.

В своїй апеляційній скарзі представник ПАТ " Банк " Київська Русь" - Кіндяк О.І. посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні рішення, та просив його скасувати. В обґрунтування апеляційної скарги вказав, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що п.2.1.4. Договору рахунку в іноземній валюті було передбачено право вносити зміни до Тарифів, а тому встановлена додаткова комісія є правомірною та такою, що не порушила прав позивача односторонньому порядку. Крім того, останній вказує, що судом не було взято до уваги твердження відповідача, що валюту для позивача Банком було за курсом міжбанківського валютного ринку, а не за курсом НБУ. Також представник апелянта посилався на неправомірне задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди та вказував про безпідставність стягнення судового збору в зв'язку з запровадженням тимчасової адміністрації та призначенням уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так задовольняючи позовні вимоги в частині визнання недійсним правочину щодо утримання відповідачем 28,6% додаткової комісії за купівлю іноземної валюти , суд першої інстанції виходив з того, що утримання банком з грошових коштів позивача додаткової комісії в розмірі 28,6%, без належного повідомлення позивача про зміну тарифу, є порушенням умов договору.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою оплати рахунку за навчання онука в Лейсін Амерікан Скул СР 108 в м.Лейсфн в Швейцарії., позивач звернувся до філіалу ПАТ «Банк «Київська Русь» в м.Кременчуці, де 10.12.2014 року між сторонами у справі було укладено гривневий банківський рахунок НОМЕР_1 / а.с. 6-8/.

Згідно додатку №1 до зазначеного договору, тариф на проведення розрахунків клієнта зі списання безготівкових коштів за дорученням клієнта становить 35 доларів США / а.с. 9-13/.

11.12.2014 року позиваем внесено на вказаний рахунок на 212000 грн., які відповідач мав витратити на придбання на міжбанківському валютному ринку Швейцарських франків та перерахувати їх до Лейсін Амерікан Скут СР 108 / а.с.14/

12.12.2014 року позивачем було складено заяву на придбання валюти, відповідно до якої банку надано право утримувати комісійну винагороду у гривнях у розмірі 0,5% та доручено банку здійснити перерахування до Пенсійного фонду України суму збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 0,5% від суми в гривнях, що витрачена на купівлю іноземної валюти.

Для зарахування придбаної валюти та здійснення розрахунків 15.12.2014 року між позивачем та Банком був укладений банківський рахунок №1 в іноземній валюті / а.с. 15-16/

17.12.2014 року банк придбав 9500 Швейцарських франків, витративши на це 156490грн.26 коп. за курсом 164725,69 грн. за 100 Швейцарських франка, що підтверджується виписками по особовому рахунку позивача / а.с.17-18/.

Відповідно до додатку до протоколу засідання ТК від 17.12.2014 року № 17/12 за купівлю іноземної валюти на міжбанківському валютному рахунку з позивача була утримана додаткова комісія в розмірі 28,6%. / а.с.19/

Кошти за призначенням були перераховані відповідачем 19.12.2014 року.

Залишок коштів в сумі 8437 грн.09 коп. були повернуті позивачу згідно заяви на видачу готівки № 9776 від 18.01.2015 року, за що була утримана комісія в сумі 84 грн.37 коп./ а.с.20/

Як вірно встановлено судом та це вбачається з Додатку № 1 до договору від 10.12.2014 року, яким встановлено тарифи головної контори ПАТ « Банк» « Київська Русь» та її відділень на послуги та операції, що надаються фізичним особам, взагалі не передбачена комісію за купівлю іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку.

Також, пунктом 2.1.4 договору банківського рахунку №1 від 15.12.2014 року передбачено, що банк має право в односторонньому порядку вносити зміни до Тарифів на операції та послуги, про що банк повідомляє клієнта за 20 днів до набрання чинності цих змін шляхом оприлюднення інформації щодо нових Тарифів на інформаційних стендах банку та на офіційному сайті. Клієнт, у разі незгоди зі змінами/доповненнями до Тарифів, зобов'язаний повідомити про це банк впродовж 20 днів з моменту оприлюднення Банком інформації щодо запланованої зміни Тарифів з метою вирішення питання про розірвання Договору і закриття Рахунку, Проведення Клієнтом операцій за Рахунком після набуття чинності новими Тарифами підтверджує згоду Клієнта з новими Тарифами.

Аналогічний зміст обов'язку банку викладений і в п.2.1.4 договору банківського рахунку № 137846-48.5 від 10.12.2014 року.

В свою чергу, відповідачем не було попереджено позивача про встановлення додаткової комісії, чим було порушено умови укладених договорів.

Встановивши, що банком було утримано з позивача додаткову комісію в розмірі 28,6% за купівлю іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку без відповідного погодження та попередження, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про визнання недійсним правочину, укладеного між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Банк» Київська Русь» 12.12.2014 року № 1 про купівлю іноземної валюти в частині утримання додаткової комісії за купівлю іноземної валюти в розмірі 28,6%

Крім того, колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Банк» Київська Русь» на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 45423 ( сорок п'ять тисяч чотириста двадцять три) грн.38 коп.

Доводи апелянта - представника ОСОБА_6 про те, що судом першої інстанції неправильно визначено суму збитків, яку позивач зазнав, внаслідок неналежного виконання зобов'язання відповідачем та посилання останнього на вимоги ст. 22 ЦК України є безпідставними виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди.

Таким чином, пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів упущеної вигоди) покладає на кредитора обв'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов'язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути отримані при належному виконанні зобовязання.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В позовній заяві зазначено, що внаслідок порушення відповідачем своїх зобов'язань та внаслідок його неправомірних дій, позивач не зміг придбати 3336,28 швейцарських франків, обґрунтування та розмір витрат, яких особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, чи розмір доходу, який позивач міг би реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушене, в матеріалах справи відсутнє, а тому суд правомірно відмовив в задоволенні вказаних вимог.

В свою чергу, відповідно до вимог ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Враховуючи, що позивач передав банку для придбання валюти 212000 грн., за які були придбані 9500 швейцарських франка та витрачено 156490 грн.26 коп., із заяви від 12.12.2014 року вбачається, що при купівлі іноземної валюти позивач повинен сплатити 0,5% комісійної винагороди у гривнях та 0,5% перерахувати до Пенсійного фонду України, що становить 1564 грн. 90 коп., повернуто позивачу 8437 грн.09 коп. та взято за зняття коштів з рахунку комісію в сумі 84 грн.37 коп., суд першої інстанції вірно визначив суму, яка підлягає поверненню позивачу 45423 грн.38 коп..

Більше того, колегія суддів також вважає безпідставними доводи апелянта представник ПАТ " Банк " Київська Русь" - Кіндяк О.І. щодо купівлі валюти для позивача Банком було здійснено за курсом міжбанківського валютного ринку, а не за курсом НБУ.

Так, як вбачається з розрахунку до заявки на купівлю валюти, датованої від 17.12.2014 року зазначено ,що валюту куплено за курсом 16,533370, що еквівалентно 157070,15 грн. доказів придбання валюти по курсу 21,25 -21,55 гривень за 1 франк суду не надано.

В свою чергу, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення моральної шкоди, виходячи з наступного..

Згідно п.3 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення суду першої інстанції.

Так, ч. 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає:у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Таким чином, моральна шкода - це втрати немайнового характеру, яких особа зазнала внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні чи винні дії відповідача. Як загальна умова цивільно-правової відповідальності законодавством передбачений зв'язок між протиправної поведінкою та наслідками, що настали.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від N 4 від 31.03.1995 року визначено, о спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції України або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

У п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від N 4 від 31.03.1995 року, надано роз'яснення, що питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, тому суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

При цьому, відшкодування моральної шкоди у зв'язку із порушенням грошового зобов'язання допускається лише у разі, якщо такі наслідки передбачені законом або договором.

Разом з тим, як убачається зі змісту укладеного між сторонами договору, в разі порушення його умов не передбачено такої відповідальності як відшкодування завданої моральної шкоди.

Таким чином, ураховуючи те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі є договірними, вимоги позивача про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають, тому рішення суду в частині часткового задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди підлягає скасуванню.

Крім того, відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб , звільнений від сплати судового збору , а тому колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду в частині стягнення судового збору.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 червня 2015 року в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства " Банк" Київська Русь» моральної шкоди та судового збору, в іншій частині рішення підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України, судові витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.303,304.307, 309 ч.1 п.3, ст.ст.314,316,317 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 -ОСОБА_3

- відхилити.

Апеляційну скаргу представника ПАТ " Банк " Київська Русь" - Кіндяк О.І. - задовольнити частково.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 червня 2015 року - скасувати в частині стягнення з відповідача моральної шкоди та судових витрат, в цій частині постановите нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Банк »Київська Русь» в рахунок відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

В іншій частині рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: _____________ О.О.Буленко

Судді: ___________ А.І.Дорош ____________ Л.М.Омельченко