Дата документу 20.05.2015
Рішення

Іменем України

20 травня 2015 року Кривоозерський районний суд Миколаївської області

В складі: головуючого - судді Репушевської О.В.;

при секретарі Афельд О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Криве Озеро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кривоозерської селищної ради, треті особи на стороні відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання незаконними рішень сесії Кривоозерської селищної ради Миколаївської області та державних актів на право власності на земельні ділянки,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами до відповідача -Кривоозерської селищної ради, треті особи на стороні відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання незаконними рішень сесії Кривоозерської селищної ради Миколаївської області та державних актів на право власності на земельні ділянки, виданих на ім'я ОСОБА_3. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником домоволодіння АДРЕСА_1. За вказаним житловим будинком була закріплена земельна ділянка загальною площею 0.34 га, за яку вона завжди сплачувала податок. В жовтні місяці 2010 року ОСОБА_3 купив домоволодіння АДРЕСА_2 та по-сусідству з нею. В грудні місяці 2010 року рішенням сесії селищної ради ОСОБА_3 був наданий дозвіл на виготовлення технічної документації щодо передачі у власність земельних ділянок площею - 0.15 га для обслуговування житлового будинку, та площею 0.35 га - для ведення особистого селянського господарства. За домоволодінням АДРЕСА_2 (попередній власник - сім'я ОСОБА_2) згідно даних погосподарських книг Кривоозерської селищної ради значилось 0.45 га землі, а в 2010 році сесією селищної ради прийнято рішення про виділення ОСОБА_3 - 0.50 га. Позивач вказує, що сесією селищної ради та ОСОБА_3 порушено її право володіння земельною ділянкою, оскільки ОСОБА_3 надано 0.05 га - із земель, належних їй.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити в повному обсязі, оскільки у неї незаконно відібрано частину земельної ділянки.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вказавши, що ОСОБА_3 при виготовленні технічної документації з ОСОБА_1 як суміжним землекористувачем були погоджені межі земельних ділянок, та складено відповідні акти. ОСОБА_3 отримав державні акти на земельні ділянки відповідно до вимог закону. Права позивача ніким не порушено, ОСОБА_3 користується землею відповідно до даних фактичного користування попередніх власників ОСОБА_2.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась.

ОСОБА_3 та його представник позовні вимоги не визнали, вказуючи, що землевласник володіє і користується земельними ділянками, належними йому на праві власності відповідно до меж, зазначених в державних актах на праві власності. Крім того вказували, що ОСОБА_3 при встановленні огорожі між своїм будинком та будинком ОСОБА_1 відступив останній близько 1-го метру.

Вислухавши сторони, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно положень ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положення ч.2 ст.14 Конституції України регламентують, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до положень ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ч.1 ст.15 ЦК України закріплюють право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання(ст.13), захист прав і свобод людини і громадянина судом(ч.1 ст.55).

За положеннями ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад і передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу

Положення ч.1 ст.116 Земельного кодексу України передбачають, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки шляхом безоплатної приватизації відбувається за правилами та в порядку, визначеному статтею 118 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.91 Земельного кодексу України власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

За положеннями ст.21 ЦК України передбачено, що тільки суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно положень ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Положеннями ст.60 ЦПК України визначають, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власницею житлового будинку АДРЕСА_1(а.с.146). ОСОБА_3 є власником житлового будинку АДРЕСА_2. Зазначене домоволодіння останній купив 22 грудня 2010 року (а.с.72). ОСОБА_3 відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1(а.с.12), виданого відділом Держкомзему в Кривоозерському районі 06 грудня 2011 року, є власником земельної ділянки площею 0.15 га, згідно цільового призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Також відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2(а.с.11), виданого відділом Держкомзему 06 грудня 2011 року, є власником земельної ділянки площею 0.35 га, згідно цільового призначення - для ведення особистого селянського господарства.

При вивченні примірників технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_3, наданих відділом Держземагенства у Кривоозерському районі (182-226), встановлено наступне:

За даними державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 встановлено, що він був виданий на підставі рішення V сесії 6 скликання Кривоозерської селищної ради №17 від 30 червня 2011 року про передачу у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,15 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2, державний акт пройшов державну реєстрацію 06 грудня 2011 року і земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер НОМЕР_3, технічна документація із землеустрою щодо встановлення(відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) була виготовлена ПП «Мередіан».

Твердження позивача ОСОБА_1 про те, що межа між її земельною ділянкою і ОСОБА_3 була встановлена землевпорядною організацією з помилкою, а саме не по лінії існуючої огорожі, суд не може прийняти до уваги, оскільки при дослідженні вказаної технічної документації встановлено, що вона була виготовлена відповідно до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 4 травня 1999 року №43, яка була чинна на час здійснення приватизації земельної ділянки. У вказаних матеріалах технічної документації є наявним Протокол від 28 лютого 2011 року погодження (встановлення) та закріплення меж земельної ділянки площею 0.15 га (для обслуговування житлового будинку ОСОБА_3). (а.с.211), який підписаний суміжними землекористувачами, в тому числі ОСОБА_1

Згідно даних державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 встановлено, що він був виданий на підставі рішення V сесії 6 скликання Кривоозерської селищної ради №17 від 30 червня 2011 року про передачу у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,35 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства за адресою АДРЕСА_2, державний акт пройшов державну реєстрацію 06 грудня 2011 року і земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер НОМЕР_4, технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) була виготовлена ПП «Мередіан».

При цьому в матеріалах технічної документації в Протоколі погодження встановлення) та закріплення меж земельної ділянки площею 0.35 га (для ведення особистого селянського господарства) (а.с.92, а.с.192), суміжні землекористувачі не зазначені. ОСОБА_1 як суміжним землекористувачем він не підписаний.

У відповідності до підпункту 9 пункту 2.8. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року №376, технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який долучається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками, який підписується суміжними землекористувачами (землеволодільцями), та є підтвердженням відсутності спору щодо встановлення меж земельної ділянки, а також того, що власники чи землекористувачі сусідніх земельних ділянок сприяють встановленню спільних твердих меж між земельними ділянками.

Таким чином, погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами є обов'язковою складовою технічної документації на конкретну земельну ділянку і без такого погодження технічна документація не може бути затверджена, зокрема, органом місцевого самоврядування. У випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документу слід вважати, що погодження меж не відбулося. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акту, а із мотивів відмови, якщо вони озвучені.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5, підтвердив, що є директором приватного підприємства «Мередіан», яке має відповідну ліцензію на проведення робіт із землеустрою, в 2011 році зазначене підприємство виконувало роботи при виготовленні технічної документації ОСОБА_3. Фактично ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як суміжні землекористувачі в лютому місяці 2011 року погодили між собою межу відносно земель, які надані для обслуговування для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, вподальшому встановити межі між землями, які надаються для ведення особистого селянського господарства було неможливо, оскільки між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 існує спір.

Судом встановлено, що згідно погосподарських книг (а.с.13) за домоволодінням, що розташоване за адресою АДРЕСА_2 (ОСОБА_3) числилась земельна ділянка:

- за 1986-1988 роки - 0.45 га;

- за 1990-1995 роки - 0.45 га;

- за 2009-2010 роки - 0.50 га.

Згідно погосподарських книг (а.с.43) за домоволодінням, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 ( ОСОБА_1) числилась земельна ділянка:

- за 1986-1988 роки - 0.06 га;

- за 1990-1995 роки - 0.34 га;

Суд приходить до висновку, що приймаючи рішення про надання у власність ОСОБА_3 земельної ділянки загальною площею 0.35 га для ведення особистого селянського господарства Кривоозерська селищна рада належним чином не перевірила технічну документацію, не з"ясовала причин та не наведела обґрунтування, на підставі яких даних селищна рада вважала за можливе затвердити технічну документацію ОСОБА_3 без погодження меж з ОСОБА_1, що слугувало причиною ухвалення протиправного рішення та порушення права ОСОБА_1.

Доводи представника селищної ради про те, що межа між земельними ділянками, розташованими за адресою АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 визначена ще в 80-х - 90-х роках суд не приймає до уваги, оскільки мають місце розбіжності в розмірах суміжних земельних ділянок, що вбачається, при співставленні даних селищної ради. А саме, рішенням сесії Кривоозерської селищної ради від 07 жовтня 2010 року ОСОБА_1 був даний дозвіл на виготовлення технічної документації для передачі у власність земельної ділянки площею 0.15 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та 0.19 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої по АДРЕСА_1. При проведенні розробки технічної документації на вказані земельні ділянки ПП "Мередіан" встановлено, що у ОСОБА_1 наявна земельна ділянка площею - 0.15 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель (а.с.139) та - 0.1134 га для ведення особистого селянського господарства. Тобто фактично за домоволодінням, розташованим по АДРЕСА_1 з 2011 року рахується земельна ділянка загальною площею 0.2634 га, при цьому з 1986 р. ОСОБА_1 мала у користуванні земельну ділянку загальною площею - 0.34 га. Неспростованим є факт того, що за домоволодінням по АДРЕСА_2 рахувалась земельна ділянка - 0.45 га, з 2010 року - 0.50 га.

Не дотримання вимог законодавства, а також недосконалість технічної документації знаходяться в причинному зв'язку з прийняттям сесією Кривоозерської селищної ради 30 червня 2011 року незаконного рішення, а саме п.3, 3.1, яким порушені права позивача.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами у справі за вимогами щодо диспозитивності цивільного судочинства, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1, оскільки Кривоозерською селищною радою та ОСОБА_3 порушено права позивача.

Судові витрати підлягають стягненню відповідно до положень ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.90, 103, 106, 116, 118, 152 Земельного кодексу України, ст.ст.10, 60, 61, 212-215 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Кривоозерської селищної ради, треті особи на стороні відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання незаконними рішень сесії Кривоозерської селищної ради Миколаївської області та державних актів на право власності на земельні ділянки - задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати п.3, п.3.1 рішення Кривоозерської селищної ради Миколаївської області від 30 червня 2011 року за №17 «Про затвердження технічної документації із землеустрою та надання земельної ділянки», а саме в частині «Затвердити технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку гр.ОСОБА_3, розроблену приватним підприємством "Мередіан" на підставі рішення селищної ради №13 від 12 січня 2011 року" та "Надати у власність гр.ОСОБА_3 земельну ділянку загальною площею 0.35 га для ведення особистого селянського господарства АДРЕСА_2 на території Кривоозерської селищної ради Кривоозерського району Миколаївської області".

Визнати незаконним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2, земельна ділянка площею 0.35 га, виданий відділом Держкомзему 06 грудня 2011 року на ім'я ОСОБА_3.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання незаконними рішень сесії Кривоозерської селищної ради №24 від 17 грудня 2010 року, №13 від 12 січня 2011 року в частині затвердження технічної документації та надання у власність гр.ОСОБА_3 земельну ділянку загальною площею 0.15 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель АДРЕСА_2 на території Кривоозерської селищної ради Кривоозерського району Миколаївської області, визнання недійсним державного акту серії серія НОМЕР_1, земельна ділянка площею 0.15 га, виданий відділом Держкомзему 06 грудня 2011 року на ім'я ОСОБА_3 - відмовити.

Стягнути з Кривоозерської селищної ради на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 121.80 грн..

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Миколаївської області через Кривоозерський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час оголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :