03.03.2015 Справа № 756/5461/14-ц
Справа ун. № 756/5461/14-ц
пр.№2/756/125/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Луценко О.М.,

при секретарі - Бублієві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Оболонської районної державної адміністрації в м. Києві про надання дозволу на постійне місце проживання без згоди та супроводу батька, -

В С Т А Н О В И В

У квітні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Оболонської районної державної адміністрації в м. Києві про надання дозволу на постійне місце проживання без згоди та супроводу батька.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 14.02.2009 року між нею та відповідачем у справі ОСОБА_2 було укладено шлюб. На теперішній час рішенням Оболонського районного суду м. Києва шлюб між сторонами розірвано.

Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

20.02.2014р. ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з громадянином Німеччини, ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію шлюбу.

Позивач стверджувала, що після розірвання шлюбу дитина мешкає з нею та перебуває на повному її утриманні. ОСОБА_1 та її малолітня донька періодично виїжджають за кордон, для лікування та відвідування родичів.

Позивач неодноразово звернулася до ОСОБА_2 для проханням надати згоду на виїзд їхньої доньки до Німеччини, проте отримала безпідставну відмову. Позивач зазначила, що відповідач неодноразово необґрунтовано відмовляв у наданні згоди на виїзд за кордон малолітньої ОСОБА_3 в супроводі його матері ОСОБА_1

Позивач вважає, що ухилення ОСОБА_2 від надання згоди на надання дозволу на постійне місце проживання без згоди та супроводу батька за кордон суперечить інтересам дитини.

З цих підстав ОСОБА_1 просила суд надати дозвіл на виїзд за межі України неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на постійне місце проживання до Федеративної республіки Німеччини разом з матір'ю ОСОБА_1 на постійне місце проживання без згоди та супроводу батька.

У судовому засіданні позивач позов підтримала, просили суд його задовольнити.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що як батько дитини не заперечує проти виїзду дитини за кордон на відпочинок та лікування, але за умови надання йому інформації про термін перебування за кордоном, мету та країну перебування, в той час як позивач, з метою позбавлення його можливості спілкування з дитиною хоче отримати такий дозвіл без пояснень коли, куди і на який період їде дитина. Крім того, відсутні підстави для надання такого дозволу до досягнення дитиною 16-річного віку.

Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 вважав обґрунтованими, просив суд позов задовольнити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть у участь у справі, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.02.2009 року по 13.11.2012 року (а.с.65).

Від шлюбу з ОСОБА_2 у ОСОБА_1 народилася донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

На даний час малолітня ОСОБА_3 постійно мешкає з матір'ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1( а. с. 115).

Як стверджували у судовому засіданні позивач неодноразово звернулася до ОСОБА_2 для проханням надати згоду на виїзд їхньої доньки до Німеччини, проте отримала безпідставну відмову. Позивач зазначила, що відповідач неодноразово необґрунтовано відмовляв у наданні згоди на виїзд за кордон малолітньої ОСОБА_3 в супроводі його матері ОСОБА_1

За приписами ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Право фізичної особи на свободу пересування закріплене також у нормі ч.1 ст.313 ЦК України.

Згідно з ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. У випадку, якщо фізична особа не досягла шістнадцяти років, вона має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" врегульовано порядок здійснення громадянами України права на виїзд з України та в'їзд в Україну, порядок оформлення документів за зарубіжних поїздок.

За змістом ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" та Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року за №57, виїзд за межі України громадянина, який не досяг шістнадцятирічного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до пп.1 п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57, виїзд за межі України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон.

Ст.141 СК України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини.

З аналізу ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" вбачається, що даною нормою передбачено можливість ухвалення судом рішення про надання дозволу на одноразовий виїзд за кордон особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку. Такі поїздки можуть мати разовий характер з певним часовим проміжком перебування у відповідній державі. Таким чином, суд не вправі надавати дозвіл на виїзд дитини за кордон до досягнення нею певного віку без згоди батька, який не позбавлений батьківських прав (дозвіл на постійні виїзди за кордон). Крім того, надання такого дозволу в порушення вимог ст.ст.153, 157 Сімейного кодексу України фактично позбавить батька дитини можливості брати участь у її вихованні та можливості особистого спілкування з нею.

Виходячи зі змісту позовних вимог ОСОБА_1, вона просить суд надати дозвіл на виїзд за межі України неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на постійне місце проживання до Федеративної республіки Німеччини разом з матір'ю ОСОБА_1 на постійне місце проживання без згоди та супроводу батька до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку, тобто без зазначення часового проміжку перебування дитини у відповідній державі, що суперечить нормам ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" та пп.1 п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України.

За таких обставин, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її позову.

Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.15, 16, 313 Цивільного кодексу України, ст.ст.141, 153, 157 Сімейного кодексу України, ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року за №57 та, керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Оболонської районної державної адміністрації в м. Києві про надання дозволу на постійне місце проживання без згоди та супроводу батька - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано Апеляційному суду м. Києва, через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів, з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів після отримання копії рішення стороною, яка не була присутня при його оголошені.

Суддя: О.М.Луценко