АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5103/15 Справа № 199/8950/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Спаї В. В. Доповідач - Свистунова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Міхеєвої В.Ю., Ремеза В.А.

за участю секретаря Видюкової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню і газифікації «Дніпропетровськгаз»

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2015 року

по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню і газифікації «Дніпропетровськгаз» до ОСОБА_2 про стягнення збитків,-

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 року позивач звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про стягнення збитків. Сплативши судовий збір, відповідно до вимог чинного законодавства.

Свої позовні вимоги обґрунтовували тим, що у березні 2010 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ПАТ по газопостачанню і газифікації «Дніпропетровськгаз» про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та за час затримки розрахунку при звільнені, відшкодування моральної шкоди, та рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.12.2011 р. позов задоволений частково: ОСОБА_2 поновлено на роботі, стягнуто з ПАТ по газопостачанню і газифікації «Дніпропетровськгаз» заробітну плату в сумі 52 350 грн. та моральну шкоду в розмірі 1 000,00 грн. Розрахунок суми заробітної плати судом було здійснено на підставі довідки, наданої ПАТ по газопостачанню і газифікації «Дніпропетровськгаз» до суду.

Рішення суду було звернуто до виконання, постановами державного виконавця були відриті виконавчі провадження та у зв'язку з добровільним виконанням боржником судового рішення виконавче провадження було закінчено. Як встановлено судом першої інстанції, до стягнення з відповідача на користь позивача була присуджена така сума: на відшкодування моральної шкоди 1 000,00 грн., 52 350,00 грн. - заробітна плата.

На виконання рішення суду ОСОБА_2 отримала заробітну плату в розмірі 54 299,80 грн., з яких: 42 895,59 грн. отримано через касу в ПАТ «Дніпропетровськгаз» та 11 404,21 грн. через виконавчу службу.

Позивач вважає, що грошова сума у розмірі - 11 404,21 грн., що отримані відповідачем через виконавчу службу є збитки, які спричинені саме відповідачем, оскільки: 9 454, 41 грн. - дана сума була включена до складової заробітної плати та перерахована у виді податків до бюджету, 1 949,80 грн. - стягнуто виконавчою службою понад 52 350,00 грн., тобто, відповідач отримала матеріальну вигоду на суму 11 404,21 грн. у вигляді заробітної плати, отриманої без вирахування податків, передбачених законодавством, та надлишку стягнутої суми через виконавчу службу.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 лютого 2015 року відмовлено у задоволенні позову.

У апеляційній скарзі позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, оскільки, судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.12.2011 р. позов ОСОБА_2 до ПАТ по газопостачанню і газифікації «Дніпропетровськгаз» про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та за час затримки розрахунку при звільнені, відшкодування моральної шкоди був задоволений частково: ОСОБА_2 було поновлено на роботі, стягнуто з ПАТ по газопостачанню і газифікації «Дніпропетровськгаз» на користь ОСОБА_2 заробітну плату в сумі 52 350 грн. та моральну шкоду в розмірі 1 000,00 грн.; розрахунок суми заробітної плати судом було здійснено на підставі довідки, наданої ПАТ по газопостачанню і газифікації «Дніпропетровськгаз» до суду.

Рішення суду було звернуто до виконання. Постановою від 02.03.12 р. було відкрито виконавче провадження №ВП 31625307 про стягнення з ПАТ по газопостачанню і газифікації «Дніпропетровськгаз» моральної шкоди на користь ОСОБА_2 в розмірі 1 000,00 грн., постановою від 01.03.12 було відкрито виконавче провадження №ВП 31564142 про стягнення з ПАТ «Дніпропетровськгаз» заборгованості по заробітній платі на користь ОСОБА_2 в розмірі 52 350 грн.

ПАТ «Дніпропетровськгаз» 15.03.12 року звернувся до Жовтневого ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції із заявою про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з добровільним виконанням рішення суду у повному обсязі. До заяви були додані копії платіжних відомостей про сплату заборгованості по заробітній платі в сумі 42 895,59 грн. та моральної шкоди в сумі 1 000,00 грн. Перерахування суми в розмірі 42 895,59 грн. замість 52 350 грн. позивач пояснює тим, що згідно ст.ст. 162, 163, 164 Податкового кодексу України фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи, є платником податку на доходи фізичних осіб. Об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, який включає доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту). Податки, які були утримані з заробітної плати, відповідно із діючим законодавством становлять 9 454,41 грн., з яких: єдиний соціальний внесок у сумі 1 884,60 грн., (3,6%) податок з доходів фізичних осіб у сумі 7 569,81 грн. (15%).

Загальна сума заробітної плати ОСОБА_2 після утримання податків становить 42 895,59 грн., яка і була виплачена останній у повному обсязі, разом з виплатою моральної шкоди в розмірі 1 000 грн., що підтверджується платіжними відомостями N005-0001110 на суму 1990 грн. за січень 2012 року, №05-0001173 на суму 1000 грн. за березень 2012 року, №05-0001172 на суму 40905,59 грн. за березень 2012 року та довідкою ПАТ «Дніпропетровськгаз» від 15.03.2012 року.

Крім того, Жовтневим ВДВС ДМУЮ ще було стягнуто з ПАТ «Дніпропетровськгаз» 12 588,85 грн. (платіжне доручення №В23-235/12 від 10.05.2012 року) вважаючи, що наказ виданий судом повинен бути виконаний в повному обсязі. Вказана сума складалась з: 1 144,44 грн. - виконавчий збір; 40,20 грн. - виконавчі витрати; 11 404,21 грн. - сума стягнута на користь ОСОБА_2.

Тобто, як зазначено позивачем, ОСОБА_2 отримала заробітну плату у сумі 54 299,80 грн., з яких: 42 895,59 грн. отримано через касу в ПАТ «Дніпропетровськгаз» та 11 404,21 грн. через виконавчу службу.

Позивач вважає, що після перерахування всіх сум, ПАТ «Дніпропетровськгаз» отримало матеріальні збитки у розмірі 11 404,21 грн. у вигляді перерахування 9 454,41 грн. податків до бюджету та виплаті їх в складовій заробітної плати ОСОБА_2, та 1 949,8 грн. стягнутих виконавчою службою понад 52 350 грн., а остання, отримала матеріальну вигоду на таку ж суму у вигляді заробітної плати, отриманої без вирахування податків, передбачених законодавством, та надлишку стягнутої суми через виконавчу службу.

Правовим обґрунтуванням своїх вимог апелянт зазначає правову норму передбачену сит. 1166 ЦК України. Однак, посилання апелянта на ст. 1166 ЦК України, якою передбачені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду: відповідно до ч. 1 цієї статті майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, колегія суддів не може взяти до уваги.

Дана стаття передбачає відповідальність у деліктному зобов'язанні та даною статтею визначені загальні умови настання відповідальності за заподіяння шкоди: шкода; протиправність поведінки заподіювача; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою; вина заподіювача шкоди. Та саме сукупність цих умов і є підставою для покладання на особу цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди. Ці умови є загальними умовами для виникнення зобов'язань із заподіяння шкоди тому, що їх сукупність вимагається у всіх випадках, окрім тих, які спеціально передбачені у законі.

Проте, з боку ОСОБА_2 відсутні такі ознаки, як протиправність поведінки заподіювача; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою; вина заподіювача шкоди.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування шкоди за нормами КЗпП України чи з підстав оскарження дій державного виконавця.

Крім того, постановою Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" № 14 судам роз'яснено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Положення цивільного законодавства про позовну давність поширюється лише на випадки пред»явлення обґрунтованого позову. Пропуск позовної давності є самостійною підставою для відмови у позові.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, як з підстав необґрунтованості позовних вимог, так у зв'язку з пропуском строку позовної давності, суд першої інстанції усупереч наведеним роз'ясненням не врахував, що ці підстави є взаємовиключними та при вирішені позову одночасно застосовуватися не можуть.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що підлягають виключенню з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції посилання на застосування до вказаних правовідносин строку позовної давності.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків у рішенні суду, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, матеріалам справи, зводяться до переоцінки доказів по справі.

Судом першої інстанції у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Таким чином, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог та змісту доводів апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення місцевого суду підлягає зміні лише в частині обґрунтування відмови у задоволенні позову, в частині посилання на застосування до вказаних правовідносин строку позовної давності, а у іншій оскаржуваній частині залишенню без змін, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню і газифікації «Дніпропетровськгаз» - задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 лютого 2015 року - в частині обґрунтування відмови у задоволенні позову - змінити, виключити з мотивувальної частини рішення суду посилання на застосування до вказаних правовідносин строку позовної давності.

В решті оскаржуване рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2015 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.В.Свистунова

Судді В.Ю.Міхеєва

В.А.Ремез