Справа № 740/2855/14 Провадження № 22-ц/795/572/2015 Головуючий у I інстанції: Кобилецький І. Ф.
Категорія: цивільна Доповідач: Харечко Л. К.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

12 березня 2015 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Харечко Л.К.,

суддів: Кузюри Л.В., Вінгаль В.М.,

при секретарі - Шкарупі Ю.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03 лютого 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Відкритого акціонерного товариства Національна страхова компанія „Оранта" про відшкодування шкоди, завданої життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03 лютого 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія „Оранта" на користь ОСОБА_1 4179 гривень 44 коп. витрат, пов'язаних з придбанням лікарських препаратів, 22755 гривень шкоди, пов'язаної з тимчасовою втратою працездатності, 20646 гривень шкоди, пов'язаної із стійкою втратою працездатності, 2379 гривень 02 коп. моральної шкоди, а всього стягнути з НАСК „Оранта" на користь ОСОБА_1 49959 ( сорок дев'ять тисяч дев'ятсот п'ятдесят дев'ять ) гривень 46 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 37620 ( тридцять сім тисяч шістсот двадцять ) гривень 98 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в іншій частині, відмовлено.

Стягнуто з відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія „Оранта" на користь держави 475 (чотириста сімдесят п'ять) гривень 80 коп. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 243 ( двісті сорок три ) гривні 44 коп. судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою до апеляційного суду, в якій просить рішення в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_1 моральної шкоди змінити, зменшивши розмір стягнутих коштів з 37620,98 грн. до 5000,00 грн.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції при визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 не врахував матеріальний стан відповідача. Апелянт зазначає, що суд повинен був звернути увагу на мотивацію розрахунку розміру відшкодування позивачем та надати власну мотивацію, оскільки п. 9 Постанови Пленуму ВСУ „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" передбачає, що визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви, а тому апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру моральної шкоди є невмотивованим, судом не дотримано принципів справедливості та розумності при визначенні розміру моральної шкоди у 40000 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Зважаючи на те, що рішення суду в частині стягнення з ВАТ НАСК „Оранта" витрат, пов'язаних з придбанням лікарських препаратів; шкоди, пов'язаної з тимчасовою втратою працездатності; шкоди, пов'язаної зі стійкою втратою працездатності та відшкодування витрат на правову допомогу не оскаржується, рішення в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок отриманих в результаті дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень позивачу ОСОБА_1 була заподіяна моральна шкода, що полягає у душевних стражданнях, заподіяних каліцтвом, тривалим перебуванням на лікуванні, фізичним болем, нервовим стресом, неможливості вести звичний для себе спосіб життя.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу, суд у рішенні зазначив, що враховує ступінь моральних страждань позивача, з урахуванням принципів розумності та достатності, вважав необхідним та обґрунтованим розмір відшкодування у сумі 40000 гривень, та зазначив, що ця сума, є розумною і справедливою, відповідає розміру тих моральних страждань, яких зазнав потерпілий внаслідок ушкодження його здоров'я в результаті ДТП, а тому стягнув з відповідача ОСОБА_3, з вини якого була заподіяна шкода позивачу, моральну шкоду, що не покриває моральну шкоду яка підлягає стягненню з НАСК „Оранта", у розмірі 37620 грн. 98 коп.

З вказаним висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14.11.2013 року, який набрав законної сили, відповідача ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, а саме в тому, що 08.09.2013 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки ВАЗ-11183, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по вул. Носівський Шлях у м. Ніжині в напрямку до вул. Шевченка, при здійсненні проїзду через нерегульоване перехрестя, порушив вимоги п.10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України і здійснив зіткнення з велосипедистом ОСОБА_1, внаслідок чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Частиною 4 ст. 61 ЦПК України, передбачено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в НАСК "Оранта", згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/2070971, строком дії з 05.02.2013 року до 04.02.2014 року.

Копіями виписок із медичних карток стаціонарного хворого підтверджується, що в період з 08.09.2013 року до 27.09.2013 року, та з 28.10.2013 року до 01.11.2013 року, позивач перебував на стаціонарному лікуванні в Ніжинській ЦМЛ внаслідок отриманих ним в результаті ДТП тяжких тілесних ушкоджень.

Згідно довідки МСЕК від 02.01.2014 року позивачу ОСОБА_1 було встановлено 2 групу інвалідності по опорно-руховому апарату безстроково 02.01.2014 року.

Відповідно до висновку експерта № 202 друга група інвалідності, встановлена ОСОБА_1 є наслідком травми у вигляді відкритого перелому великогомілкової та малогомілкової кісток правої гомілки, отриманої ним 08.09.2013 року в результаті ДТП; станом на 15.10.2014 року процент втрати працездатності у нього становить 15%.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Частиною першою статті 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до ст. 26-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Як зазначено в роз'ясненнях Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїми внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Саме відповідно до вимог зазначеної норми процесуального закону та обставин справи, з врахуванням отриманих позивачем ушкоджень здоров'я під час ДТП (ОСОБА_1 було встановлено 2 групу інвалідності по опорно-руховому апарату безстроково) та необхідністю вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, районний суд і прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення моральної шкоди у розмірі 40000 гривень з відповідачів, а саме з НАСК „Оранта" - 2379 гривень 02 копійок ( 47580.44 грн. х 5% : 100% ) та 37620 гривень 98 копійок з відповідача ОСОБА_3

Отже, суд першої інстанції задовольняючи позов у обсязі вимог, які знайшли своє підтвердження належними та допустимими доказами, правомірно ухвалив рішення про часткове задоволення позову. Судом повно та всебічно з'ясовані обставини справи, правильно визначено характер спірних правовідносин, визначено закон, який регулює ці правовідносини та ухвалено законне і обґрунтоване рішення.

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційного суду не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а визначений місцевим судом розмір відшкодування моральної шкоди відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також ступеню моральних страждань позивача яких він зазнав внаслідок отриманих ушкоджень здоров'я.

З врахуванням викладеного, підстав для скасування рішення суду, передбачених вимогами ст. 309 ЦПК України, не встановлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ніжинського районного суду Чернігівської області від 03 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий:Судді: