Справа № 577/3786/15-ц
Провадження № 6/577/156/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" серпня 2015 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Буток Т.А.

при секретарі Лошкарьовій Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за поданням старшого державного виконавця державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 про обмеження права виїзду за межі України ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В :

Старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним поданням, в якому просить вирішити питання щодо тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України. Подання обгрунтовує тим, що на виконанні у ВДВС Конотопського МРУЮ знаходиться виконавчий лист № 2-561, виданий 17.03.2006 року Конотопським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 06.03.2006 року і до повноліття дитини. Однак, боржник ухиляється від виконання своїх зобов'язань: з 15.01.2008 року аліменти сплачує не регулярно та не в повному обсязі у зв'язку з чим станом на 01.08.2015 року за ним утворилася заборгованість по аліментам в розмірі 45 123 грн. 86 коп.; на адресу Конотопського МВ УМВС неодноразово державним виконавцем направлялись подання про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності; при перевірці майнового стану боржника державним виконавцем було описано та накладено арешт на виявлене рухоме майно боржника, яке небуло реалізовано в процесі виконання рішення суду,іншого майна, на яке можна було б звернути стягнення, належного боржникові, не виявлено; згідно отриманих відповідей з Конотопського МБТІ, інспекції Держтехнагляду,конотопської МДПІ, право власності на нерухоме майно, сільськогосподарську (будівельну) техніку не зареєстровано, джерел отримання доходу боржникнемає. Таким чином боржник ухиляється від виконання своїх зобов'язань за виконавчим листом, на підставі ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України просить тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, подання підтримує та просить задовольнити ( а.с. 11).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що подання підлягає задоволенню.

17.03.2006 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області виданий виконавчий лист № 2-561/2006 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 06.03.2006 року і до повноліття дитини та 18.03.2008 року відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом ( а.с. 6, 9).

Відповідно до ч.1, 4 ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування і може бути обмежена у здійсненні такого права лише у випадках, встановлених законом.

Ч. 2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов'язань.

Відповідно до п. 18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в ч. 1 цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Положення ст.377-1 ЦПК України є спеціальною нормою, яка застосовується на стадії виконання судових рішень, ухвалених незалежно від виду судочинства та рішень інших органів (посадових осіб).

Відповідно до положення ч. 2 статті 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що така поведінка боржника була з достатньою повнотою доведена державним виконавцем.

Зокрема, останній у поданні до суду обґрунтував те, що органом ДВС вживалися заходи щодо виконання рішення суду: неодноразово перевірявся майновий стан боржника, він попереджався про наслідки несплати аліментів. Матеріали справи дають підстави для висновку про те, що боржник вперто не бажає виконувати покладені судом обов'язки, тривалий час не працевлаштовується на постійну роботу. ОСОБА_2 не повідомляв державного виконавця та суд про неможливість працювати за станом здоров'я та/або про наявність інвалідності. Небажання боржника працювати, утримувати неповнолітню дитину як раз і свідчить про ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

Станом та 01.08.2015 року борг по аліментах складає вкрай значну суму 45 123 грн. 86 коп. При цьому, останній платіж боржником було зроблено більше ніж рік тому - 25.04.2014 року в розмірі 20 грн. Внаслідок цього, державний виконавець неодноразово ініціював притягнення боржника до кримінальної відповідальності.

Ст. 1 ЦПК України, як головне завдання цивільного судочинства визначено справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконанням рішення суду завершується процес захисту суб'єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян.

Відповідно до ст. Закону України Про виконавче провадження, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів ( посадових осіб ) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів.

Крім того, суд вважає, що застосування відносно ОСОБА_2 запропонованих обмежень спрямоване на повне та реальне виконання рішення суду, захисту прав дитини, відтак не суперечить положенням ст. 33 Конституції України, ст. 6,8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції.

Зокрема, ч. 2 ст. 8 Конвенції передбачено, що органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в т.ч. і для захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно з ч. 1 та 3 статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

За таких обставин, суд вважає, що подання старшого державного виконавця державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст.ст. 11, 31, 52, 68 Закону України Про виконавче провадження, ст.ст. 1, 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, ст. 10, 377-1 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Тимчасово обмежити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт МВ № 297310, виданий Конотопським МРВ УМВС України в Сумській 22 грудня 2005 року, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання ним своїх зобов'язань за рішенням Конотопського міськрайонного суду № 2-561 від 17 березня 2006 року.

Виконання ухвали доручити Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області через Конотопський міськрайонний суд протягом 5 днів з дня проголошення ухвали.

СуддяОСОБА_6