Справа № 465/5683/14 Головуючий у 1 інстанції: Лозинський Б.М.
Провадження № 22-ц/783/4125/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бакус В. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого: судді Бакуса В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Левика Я.А.,

секретаря: Глинського О.А.,

з участю: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Франківської районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Франківського районного суду м. Львова від 24 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Велика Вікторія 2» про скасування розпорядження та визнання права власності, -

встановила:

рішенням Франківського районного суду м. Львова від 24 квітня 2015 року вищевказаний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Франківської районної адміністрації від 09.07.2014р. № 310 «Про знесення самочинно здійсненої прибудови веранди до квартири АДРЕСА_1». Визнати право спільної сумісної власності за позивачами - ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 - на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 84,1 кв. м., яка складається з коридору площею 4,4 кв. м., житлової кімнати площею 16,8 кв. м., житлової кімнати площею 23,4 кв. м., житлової кімнати площею 9,5 кв. м., кухні площею 9,1 кв. м., санвузлу площею 2,8 кв. м., веранди площею 18,1 кв. м. Стягнуто в рівних частинах з відповідачів - Франківської районної адміністрації Львівської міської ради та Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Велика Вікторія 2» в користь позивачів солідарно понесені судові витрати в розмірі 243,60 грн., а саме по 121,80 грн. з кожного.

Рішення суду оскаржила Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені вимог, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим. Так, зокрема, апелянт зазначає, що судом не надано належної оцінки тому факту, що позивачі самовільно зайняли земельну ділянку на якій самовільно спорудили балкон (веранду) до квартири; висновок суду про те, що таке будівництво є реконструкцією квартири не відповідає фактичним обставинам справи і навіть за таких обставин потрібно було дозвіл виконавчого органу на таку реконструкцію. А відтак, зазначає апелянт, розпорядження адміністрації є законним та обґрунтованим.

Позивачі по справі у судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення щодо часу та місця розгляду справи.

За таких обставин, у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Апелянт подав заяву про слухання справи у відсутності його представника.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника процесу на заперечення апеляційної скарги, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Зазначеним вимогам закону рішення районного суду не відповідає.

Задовольняючи вимоги позивачів районний суд виходив з того, що позивачі реконструювали існуючу веранду (балкон), яка є приналежністю до головної речі (квартири), не зачіпаючи при цьому земельної ділянки, а відтак веранда не є самочинним будівництвом. Крім того, районний суд виходив з того, що ОСББ «Велика Вікторія 2» визнала позов, що є підставою для його задоволення.

Але з таким висновком колегія суддів погодитись не може з наступних підстав.

Звертаючись до суду із вказаним вище позовом позивачі зазначали, що проживають у квартирі АДРЕСА_1 з 1956 року. На час вселення у квартиру така була облаштована балконом. Згодом балкон прийшов у непридатний стан, а відтак вони (позивачі), провели його реконструкцію, що полягала у здійсненні ремонтних робіт в добудові, влаштованої зі сторони внутрішнього дворового фасаду в рівні першого поверху. Здійснена добудова не погіршила технічного стану будинку. Однак, незважаючи на це 09.07.2014 р. Франківською районною адміністрацією прийнято розпорядження № 310 «Про знесення самочинно здійсненою прибудови до квартири АДРЕСА_1». Посилаючись на те, що таке розпорядження порушує їхнє право на перепланування квартири, просили задовольнити їхні вимоги - визнати протиправним та скасувати зазначене розпорядження та визнати право спільної сумісної власності за позивачами на реконструювань квартиру на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 84,1 кв. м., яка складається з коридору площею 4,4 кв. м., житлової кімнати площею 16,8 кв. м., житлової кімнати площею 23,4 кв. м., житлової кімнати площею 9,5 кв. м., кухні площею 9,1 кв. м., санвузлу площею 2,8 кв. м., веранди площею 18,1 кв. м.

Встановлено, що позивачі є співвласниками квартири НОМЕР_1, що розташована на першому поверсі багатоквартирного будинку АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 22 жовтня 1996 року (а.с.11).

Загальна площа квартири становить 66 кв. м., що зазначено у вищевказаному свідоцтві.

Квартира до перепланування складалась з двох житлових кімнат площами 32,9 та 18,8 кв. м., кухні пл. 9,1 кв. м., санвузла - 2,8 та коридору пл.4,4 кв. м.

Відповідно до технічного паспорту на квартиру від 01.10.1996 р., квартира значиться без балкону (а.с.56).

Відповідно до п. 1 ст. 15 ЖК України виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів у межах і в порядку, встановлених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР, на території району, міста, району в місті здійснюють державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду ( ч.1 ст.30).

09 липня 2014 року Франківською районною адміністрацією Львівської міської ради видано розпорядження № 310 «Про знесення самочинно здійсненої прибудови веранди до квартири НОМЕР_1 на вул. Остроградських», яким затверджено висновок міжвідомчої комісії (протокол від 01.07.2014 р. № 21 параграф 3) про знесення самочинно здійсненої веранди розміром 7,45 х 3,03 до квартири АДРЕСА_1. Зобов'язано ОСОБА_4. у місячний термін за власні кошти знести самочинну прибудовану до квартири без погодженої проектної документації веранду. Зобов'язано голову ОСББ «Велика Вікторія-2» у випадку невиконання вимог п. 2 розпорядження подати документи у Франківський районний суд для вирішення питання знесення самочинно здійсненої прибудови до квартири № 3 та привести квартиру у попередній стан в примусовому порядку (а.с.9).

Як вбачається з матеріалів справи внаслідок реконструкції та прибудови, здійсненої позивачами, квартира складається з трьох житлових кімнат площами 16,8; 23,7 та 9,5 кв. м., кухні - 9,1 кв. м., коридору - 4,4 кв. м., санвузла пл. 2,8 кв. м. та веранди площею 18,1 кв. м. Зазначені обставини стверджуються ескізним проектом перепланування квартири, планами квартир до перепланування та після перепланування (а.с.16-31).

Відповідно до технічного висновку про проведення технічного обстеження на відповідність будівельним нормам здійсненої реконструкції квартири НОМЕР_1 з розширенням за рахунок прибудови веранди в подвір'ї будинку на АДРЕСА_1, прибудова веранди здійснена без фундаменту, встановлена на металевих консолях з підтримуючими металевими стійками (а.с.43-55).

Згідно з ч. 2 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Стаття 152 Житлового кодексу України встановлює, що переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Статтею 179 ЖК визначено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержання вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом міністрів України.

Умови і порядок переобладнання, перебудови, перепланування будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, встановлені Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76.

До елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

Враховуючи вищезазначене, а також вимоги п. 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, гуртожитку, з дозволу власника будинку (квартири), власника гуртожитку (житлового приміщення у гуртожитку) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку.

Таким чином встановлено, що до перепланування квартири та добудови веранди до квартири позивачів квартира була без балкону, перепланування квартири та добудова до квартири здійснена без дозволу виконавчого органу та погодження відповідних служб, без затвердженого проекту, така добудова в експлуатацію не приймалась та здійснена з використанням земельної ділянки, яка у встановленому законом порядку не надавалась.

Відповідно до статті 42 Земельного кодексу України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні житлові будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються у постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися у власність або надаватися у користування об'єднанню власників. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані житлові будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Таким чином, при будівництві прибудови до квартири, яка є складовою частиною багатоквартирного житлового будинку, власник квартири повинен укласти договір оренди з органом місцевого самоврядування (якщо будинок перебуває у комунальній власності) або угоду з об'єднанням співвласників багатоквартирного житлового буднику на використання земельної ділянки.

Доказів укладення угоди на використання земельної ділянки у справі немає, а сторонами такої не представлено.

Згідно з розділом 3 ДБН А.2.2-3-2012 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» перебудова введених в експлуатацію в установленому порядку об'єктів будівництва, яка передбачає, зокрема, поліпшення умов експлуатації та проживання, зміну основних техніко-економічних показників відноситься до реконструкції. Тобто, прибудова балкону до квартири багатоквартирного житлового будинку є реконструкцією, оскільки призводить до зміни геометричних розмірів об'єкту. Оскільки відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» до будівництва належить нове будівництво, реконструкція, реставрація та капітальний ремонт об'єкта архітектури, реконструкція існуючих будівель і споруд в цілому або їх окремих частин, в тому числі, квартир, є видом будівництва та повинна здійснюватися відповідно до проектної документації. Процедуру розроблення проектної документації на будівництво об'єкта, оформлення документів на виконання будівельних робіт визначено Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та «Порядком виконання будівельних робіт», який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» (в редакції на час звернення до суду з позовом) будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Статтею 13 Закону України «Про архітектурну діяльність» в редакції на час звернення до суду з позовом) передбачено, що до уповноважених органів містобудування та архітектури належать виконавчі органи сільських, селищних, міських рад.

У відповідності до ст. 28 цього ж Закону (в редакції на час звернення до суду з позовом) власники та користувачі об'єктів архітектури зобов'язані, зокрема, отримувати в установленому законодавством порядку документ дозвільного характеру, що дає право на виконання робіт, пов'язаних із реконструкцією, реставрацією чи капітальним ремонтом об'єкта архітектури.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції на час звернення до суду з позовом) планування і забудова територій - це діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема реконструкцію існуючої забудови та територій.

Цим Законом, а саме ст. 3, передбачено, що відносини у сфері містобудівної діяльності регулюються Конституцією України, Цивільним, Господарським і Земельним кодексами України, цим Законом, законами України «Про Генеральну схему планування території України», «Про основи містобудування», «Про архітектурну діяльність», «Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду», «Про землеустрій», іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції на час звернення до суду з позовом), яка визначає органи, що здійснюють управління у сфері містобудівної діяльності, передбачено, що управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 7 цього Закону управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється шляхом, зокрема контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування (далі - вихідні дані), проектної документації.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Статтею 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції на час звернення до суду з позовом) передбачено повноваження виконавчих органів місцевого самоврядування в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв'язку. Зокрема пунктами 3, 4, які передбачають: здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об'єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу; здійснення контролю за забезпеченням надійності та безпечності будинків і споруд незалежно від форм власності в районах, що зазнають впливу небезпечних природних і техногенних явищ та процесів.

Згідно із статтею 34 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт Державній архітектурно-будівельній інспекції або її територіальному органу (далі - інспекція державного архітектурно-будівельного контролю) за місцезнаходженням об'єкта будівництва - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України; реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності.

Крім того, згідно з пунктами 1 та 2 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 N 466 (далі - Порядок) будівельні роботи - роботи з нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту.

Будівельні роботи можуть виконуватися замовником після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт інспекції державного архітектурно-будівельного контролю за місцезнаходженням об'єкта будівництва - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт (далі - декларація) або отримання дозволу на виконання будівельних робіт, відповідно до переліку об'єктів, будівництво яких здійснюється після надіслання повідомлення про початок виконання будівельних робіт; реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю декларації - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорії складності.

Для отримання дозволу (реєстрації декларації) на перепланування фізична чи юридична особа, власник або користувач нерухомого майна - житлових та нежитлових приміщень, будинку, який має намір здійснити перепланування, подає належним чином заповнену Декларацію до дозвільного органу на об'єкт перепланування.

У своїй постанові від 4 грудня 2013 року, справа № 6-130 цс13, яка, у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, Верховний Суд України зазначив, що у розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а і об'єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об'єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об'єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

Таким чином встановлено, що до перепланування квартири та добудови веранди до квартири позивачів квартира була без балкону, перепланування квартири та добудова до квартири здійснена без дозволу виконавчого органу та погодження відповідних служб, без затвердженого проекту, така добудова в експлуатацію не приймалась та здійснена з використанням земельної ділянки, яка у встановленому законом порядку не надавалась.

Відповідно до Положення «Про Франківську районну адміністрацію Львівської міської ради», затвердженого рішенням виконкому Львівської міської ради від 06.01.2012 року № 4 завданням Франківської районної адміністрації є здійснення контролю за станом благоустрою житлового фонду; нагляд за станом благоустрою відомчого і приватного житлового фонду, житлово-будівельних кооперативів та об'єднань співвласників житла (п.п.4.2.2, 4.2.3).

Крім того, у відповідності до ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійснення своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов'язує.

Оскільки власникам квартир, нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку, власнику будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, відтак будь-яке перепланування та влаштування у фасаді будинку, в тому числі добудова до квартири веранди, повинно здійснюватись за згодою всіх співвласників квартир, а не під'їзду.

Відтак, з урахуванням викладеного, слідує, що Франківська районна адміністрація діяла у відповідності до чинного законодавства та мала право на видання зазначеного розпорядження, яке відповідає чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

Частиною першою статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Стаття 331 ЦК України встановила загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

Встановлено, що прибудова до квартири в експлуатацію не приймалась.

Однак, при розгляді справи та винесені оскаржуваного рішення, вказаного вище районний суд не врахував.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення та ухвалення нового про відмову у задоволені вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 305, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п.1, 4 ч.1 ст. 309, ч. 2 ст. ст. 314, ст.ст. 313, 317 ЦПК України, колегія суддів ,

вирішила:

апеляційну скаргу Франківської районної адміністрації задовольнити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 24 квітня 2015 року скасувати й ухвалити нове, яким у задоволені вимог ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: Бакус В.Я.

Судді: Гірник Т.А.

Левик Я.А.