Ухвала

іменем україни

12 серпня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ступак О.В., Карпенко С.О., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа - Київська районна адміністрація Одеської міської ради, про визнання права користування жилим приміщенням; за позовом Київської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виселення; за позовом Київської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_7, ОСОБА_8, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_9, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, за касаційною скаргою Київської районної адміністрації Одеської міської ради на рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 03 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі рішення Виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів м. Одеси 18 грудня 1978 року її батькові ОСОБА_10 видано ордер № 1807 серії ЖР на склад сім'ї із 4-х осіб на право зайняття трикімнатної квартири загальною площею 66,10 кв. м, житловою площею 39,57 кв. м № АДРЕСА_1. До цього часу вказана квартира не приватизована і має статус житла державного житлового фонду. Починаючи із березня 1994 року ОСОБА_4 разом із дітьми проживає постійно в зазначеній квартирі, оплачує комунальні витрати, утримує житло. Уточнивши під час розгляду справи позовні вимоги, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_6 остаточно просили визнати за ними право на житло у вказаній квартирі.

Не погоджуючись із вищевказаним позовом, Київська районна адміністрація Одеської міської ради подала зустрічний позов, у якому просила виселити ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 зі спірної квартири на підставі ст. 116 ЖК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_500/ed_2014_12_28/pravo1/KD0003.html?pravo=1>; відповідачів ОСОБА_7, ОСОБА_9, малолітню ОСОБА_9, 2011 року народження, які зареєстровані в спірній квартирі, - визнати такими, що втратили право на житло за адресою спірної квартири на підставі ст. ст. 71 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_337/ed_2014_12_28/pravo1/KD0003.html?pravo=1>, 72 ЖК Української РСР. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що у <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_354/ed_2014_12_28/pravo1/KD0003.html?pravo=1>2011 році помер основний наймач квартири - ОСОБА_11, 1932 року народження.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2014 року первісний позов ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 задоволено, у задоволенні зустрічного позову Київської районної адміністрації Одеської міської ради відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 03 березня 2015 року рішення суду першої інстанції у частині задоволення позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_9 про визнання права користування житлом скасовано, у задоволенні зазначених позовних вимог відмовлено.

В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі Київська районна адміністрація Одеської міської ради просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, а її зустрічний позов задовольнити у повному обсязі, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Задовольняючи первісний позов і відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції, з висновками якого частково погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, правильно виходив із доведеності та обґрунтованості первісного позову та недоведеності і безпідставності зустрічних позовних вимог.

На підставі наявних у справі доказів суд правильно встановив, що позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 вселилися у 1994 році до спірної квартири в якості членів сім'ї наймача ОСОБА_10, а також, що вони постійно, протягом тривалого часу проживають за адресою спірної квартири і ця квартира є єдиним їхнім місцем проживання.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що в силу вимог чинного ЦПК України на стадії касаційного розгляду справи недопустимо.

Отже, рішення суду першої інстанції у нескасованій частині та рішення суду апеляційної інстанції є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому в силу вимог ч. 3 ст. 332 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Київської районної адміністрації Одеської міської ради відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2014 року у нескасованій частині та рішення апеляційного суду Одеської області від 03 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

С.О. Карпенко

Т.О. Писана