АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5686/15 Справа № 206/1080/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Сухоруков А.О. Доповідач - Рудь В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко І.Ю., Повєткіна В.В.

при секретарі: Левцунову І.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 22 квітня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2014 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулось з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості(а.с.2-3).

Позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору №б/н від 10.07.2006 року ОСОБА_3 отримала 10.07.2006 року кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, складає між ним та банком договір, про що свідчить його підпис в заяві.

Відповідно до п.6.5., п.8.6 Умов надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором, та штрафи при порушенні строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.12.2013 року має заборгованість 29277,93 грн., яка складається із наступного: 4985,52 грн. - заборгованість за кредитом; 22422,03 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф(фіксована частина); 1370,38 грн. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_3 зазначену заборгованість за кредитним договором №б/н від 10.07.2006 року та судові витрати.

Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 22 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено(а.с.73-74).

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "Приватбанк" просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову ПАТ КБ "Приватбанк", посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права(а.с.76-80).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти(ч.1 ст.1048 ЦК України).

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом ст.ст.526,527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами - ст.629 ЦК України.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) - ст.610 ЦК України.

За положеннями ст.612 ЦК України одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

По справі встановлено, що між Приватбанком, правонаступником якого є ПАТ Комерційний Банк "Приватбанк"(а.с.13), та ОСОБА_3 за її заявою укладено договір № б/н від 10.07.2006 року, за умовами якого остання отримала 10.07.2006 року кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки(а.с.7).

Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін(а.с.8-11).

Станом на 31.12.2013 року ПАТ КБ "Приватбанк" визначило у позичальника ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.07.2006 року у розмірі 29277,93 грн., яка складається із наступного: 4985,52 грн. - заборгованість за кредитом; 22422,03 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф(фіксована частина); 1370,38 грн. - штраф (процентна складова).

Із змісту заяви ОСОБА_3 на укладення кредитного договору № б/н від 10.07.2006 року та умов і правил надання банківських послуг вбачається, що сторонами договору передбачено порядок погашення заборгованості, а саме: щомісячними платежами(а.с.7-11).

Тобто, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями, що входить до змісту зобов'язання, яке виникло на основі кредитного договору № б/н від 10.07.2006 року.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч.3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Як видно із справи, ОСОБА_3 внесла останній платіж на погашення кредиту у червні 2007 року, після чого перестала виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № б/н від 10.07.2006 року, складеного ПАТ КБ "Приватбанк" станом на 31.12.2013 року(а.с.4-6).

Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За правилами ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила - ч.1 ст.261 ЦК України.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що наведені у ст.ст.252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи - ст.261 ЦК України, за змістом якої початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові - ч.4 ст.267 ЦК України.

Таким чином, по справі встановлено, що за умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами - щомісячними платежами в розмірі та в строки, визначені договором, а відтак право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу і початок перебігу позовної давності у зв'язку з цим починається з моменту порушення строку його погашення, тобто з моменту(місяця, дня) невиконання позичальником зобов'язання щодо погашення чергового платежу.

Як видно із справи, до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 10.07.2006 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулось 23 січня 2014 року(а.с.2-3), тобто з пропуском позовної давності.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_3 просила застосувати наслідки спливу позовної давності(а.с.53-54).

Отже, встановивши вказані обставини, суд прийшов до правильного висновку про пропуск ПАТ КБ "Приватбанк" позовної давності на звернення до суду з даним позовом та наявність підстав для застосування наслідків спливу позовної давності і обгрунтовано відмовив в задоволенні позову з зазначених підстав.

Посилання ПАТ КБ "Приватбанк" в апеляційній скарзі на те, що позовна давність не пропущена, оскільки договір автоматично було пролонговано і на даний час договір діє, жодна сторона не заявила намір його розірвати, не можуть бути взяті до уваги, оскільки при встановлених обставинах суд прийшов до правильного висновку про застосування наслідків спливу позовної давності.

Таким чином, рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи та нормам діючого законодавства, що регулює зазначені правовідносини, підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 22 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -