АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 648/4334/14-ц Головуючий в І інстанції Коваленко А.В.
Номер провадження №22 -ц/791/1105/15 Доповідач: Стародубець М.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року липня місяця «23» дня колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Стародубця М.П.
Суддів:Воронцової Л.П.,
Ігнатенко П.Я.
при секретарі:Цулукіані І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, діючого від імені ОСОБА_6, на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 25 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_8, малолітніх ОСОБА_9, ОСОБА_10, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області, про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, -

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з вказаним вище позовом, зазначаючи, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 листопада 2012 року вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1

На теперішній час у вказаному домоволодіння зареєстровані та проживають ОСОБА_7, яка є колишньою дружиною сина позивачки, разом зі своїми дітьми ОСОБА_9, ОСОБА_8 і ОСОБА_10, які виселятися з нього у добровільному порядку відмовляються.

Посилаючись на те, що своїми діями вказані особи створюють їй перешкоди у користуванні належним їй на праві власності нерухомим майном, просила суд, з урахуванням уточненої позовної заяви, усунути перешкоди з боку відповідачів у користуванні нею будинком АДРЕСА_1 шляхом виселення останніх з цього будинку без надання іншого житлового приміщення та зняття їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Рішенням суду від 25 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, діючий від імені ОСОБА_6, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, вказуючи на невідповідність висновків суду обставинам справи та помилкове застосування норм матеріального права.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, і осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

У 2008 році ОСОБА_7 зі своїм сином ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 вселилися до житлового будинку АДРЕСА_1 за згодою власника ОСОБА_11

Вказані фізичні проживали у спірному домоволодінні разом з ОСОБА_12, який є сином ОСОБА_11 та позивачки, і з яким 12.11.2010 року ОСОБА_7 зареєструвала шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року у ОСОБА_7 народилася дочка ОСОБА_9, а ІНФОРМАЦІЯ_5 року - син ОСОБА_10

ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_11 помер.

Спадщину після його смерті прийняла ОСОБА_6, яка згідно свідоцтву про право на спадщину за законом, виданому 22 листопада 2012 року державним нотаріусом Білозерської державної нотаріальної контори, набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, яке 10 грудня 2012 року зареєструвала в установленому законом порядку.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 04 червня 2013 року, яке набрало законної сили, шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_7 розірвано.

Згідно довідки Станіславської сільської ради Херсонської області, виданої 28 травня 2014 року за № 1306, у вказаному домоволодінні проживають відповідачі /а.с.12/.

При цьому, за інформацією, наданою Білозерським РС УДМС України в Херсонській області, яка сторонами у встановленому законом порядку під час розгляду справи як судом першої, так і апеляційної інстанції спростована не була, за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані лише ОСОБА_7 та ОСОБА_10, натомість ОСОБА_9 та ОСОБА_8 за реєстрацією та зняттям з реєстраційного обліку не значаться /а.с.19/.

Згідно відомостей, наданих Станіславською сільською радою Херсонської області на вимогу суду апеляційної інстанції, станом на час апеляційного розгляду справи відповідачі у спірному будинку постійно не проживають, оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проживають у м. Москві РФ, малолітні ОСОБА_10 та ОСОБА_9 проживають з іншими родичами /а.с.165/.

За інформацію Державної прикордонної служби України, в період з лютого по травень 2015 року ОСОБА_7 періодично виїжджає до РФ, а потім повертається на територію України /а.с.180/.

З пояснень, наданих ОСОБА_7 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, вбачається, що на теперішній час вона дійсно періодично виїжджає до м. Москви РФ, однак постійним місцем проживання її, а також її дітей залишається спірний житловий будинок, який належить позивачці.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_7 набула право користування спірним житловим будинком як член сім'ї власника і припинення сімейних відносин не позбавляє її права продовжувати використовувати це житло для проживання свого і дітей у відповідності до приписів житлового законодавства України, то у задоволенні вимог ОСОБА_6 з викладених у позові підстав слід відмовити.

Проте колегія суддів не може погодитися з висновками суду з огляду на таке.

За приписами ст.ст. 64,156 ЖК України до членів сім'ї власника житлового будинку належать дружина наймача, їх діти і батьки, а також інші особи, які постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст.391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права.

Проте в ході розгляду справи обставин, що свідчили б про набуття ОСОБА_7 статусу члена сім'ї ОСОБА_13 або попереднього власника спірного житлового будинку ОСОБА_14 в розумінні вищезазначеної правової норми, встановлено не було, заперечують їх наявність і сторони по справі.

Місцевий суд на вказану обставину увагу не звернув, внаслідок чого неправильно визначився з виниклими між сторонами правовідносинами та нормами матеріального права, що їх регулюють.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що вимоги ОСОБА_6, як нового власника спірного житлового будинку, про усунення відповідачами, які не є членами її сім'ї, перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм нерухомим майном шляхом виселення вказаних осіб підлягають задоволенню як такі, що ґрунтуються на вимогах законі. При цьому дія ст.116 ЖК України на спірні правовідносини не поширюється.

Крім того, відповідно до ст. ст. 3, 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. Реєстрація місця проживання це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням.

При цьому, законодавцем не встановлено обмежень для вирішення питання щодо зняття з реєстраційного обліку фізичних осіб з одночасним вирішенням питання щодо їх виселення в судовому порядку, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за можливе вирішити питання щодо зняття ОСОБА_7 та малолітнього ОСОБА_10 з реєстрації за адресою спірного домоволодіння.

Позивач та її представник за встановленими процесуальним законом правилами змагальності сторін не довели, що зазначені особи зареєстровані в спірному будинку, в тому числі, й після отримання місцевим судом інформації від Білозерського РС УДМС України в Херсонській області /а.с.19/.

Разом з тим, позовні вимоги про зняття з реєстрації неповнолітнього ОСОБА_8 та малолітньої ОСОБА_9 задоволенню не підлягають, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази реєстрації вказаних осіб за адресою: АДРЕСА_1,

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи неправильно визначився з характером спірних правовідносин і застосував норми матеріального права, які на фактично існуючі між сторонами відносини не поширюються, у зв'язку з чим ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення, яке у відповідності ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню у повному обсязі з ухваленням нового рішення про часткове задоволення пред'явлених ОСОБА_6 позовних вимог.

За правилами ст.88 ЦПК України суд апеляційної інстанції вирішує питання про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 судового збору в розмірі 365,40 грн., сплаченого при подачі позову та апеляційної скарги й підтвердженого документально.

Керуючись ст.ст.88, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, діючого від імені ОСОБА_6, задовольнити частково.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 25 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_6 житловим будинком АДРЕСА_1 Херсонської області шляхом виселення ОСОБА_7, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, з вказаного домоволодіння.

Зняти ОСОБА_7 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 судовий збір в розмірі 365,40 грн.

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: