Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/2721/15 Головуючий у 1 інстанції: Парій О.В.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Кримської О.М.

суддів: Подліянової Г.С.

Дашковської А.В.

при секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 листопада 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що між Акціонерним поштово-пенсійним Банком «Аваль», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_5 24 листопада 2005 року укладено кредитний договір № 014/17-22/1532-70, згідно якого ОСОБА_6 надано кредит у сумі 25000,00 доларів США зі сплатою 15,0 відсотків річних, строком по 24.11.2012р.. В забезпечення повернення кредитних коштів за зазначеним кредитним договором 25 листопада 2005 року між Банком та ОСОБА_7 укладено договір іпотеки, предметом іпотеки в якому є: двокімнатна квартира АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7. помер. Після смерті ОСОБА_7 спадщину померлого прийняла ОСОБА_4. Станом на 15 квітня 2013 року заборгованість позичальника перед позивачем складає 22133,57 доларів США, що в еквіваленті становить 176913,63 грн.. Позивач просить: - звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 шляхом продажу зазначеного майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, за ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності, не нижчою за ціни, які склалися на ринку нерухомого майна на момент продажу та за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", в особі Запорізької обласної дирекції "Райффайзен Банк Аваль" за кредитним договором № 014/17-22/1532-70 від 24 листопада 2005 року в розмірі 176913,63 грн.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 листопада 2014 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Скаржник, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи до апеляційного суду не з"явився. Від нього надійшла заява про відкладення справи на іншу дату, проте, причини неявки не повідомив. Враховуючи те, що справа знаходиться в провадженні апеляційного суду з 26 березня 2015 року, відкладалася слуханням із-за неявки відповідача, а відкладаючи судове засідання за клопотанням представника Банку, апеляційний суд вийде за межі встановленого ч. 1 ст. 303-1 ЦПК України строку розгляду апеляційної скарги, при цьому Банк не надав клопотання про продовження строку розгляду справи в порядку ч.2 ст. 303-1 ЦПК України, тому у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів не вбачає поважності причин неявки апелянта в судове засідання і вважає, що неявка представника ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України підчас розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам ухвалене по справі рішення відповідає не в повній мірі.

Судом установлено, 24 листопада 2005 року між Акціонерним поштово-пенсійним Банком «Аваль», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 014/17-22/1532-70, згідно якого ОСОБА_6 отримав кредит у сумі 25000,00 доларів США зі сплатою 15,0 відсотків річних та терміном повернення 24.11.2012року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 25 листопада 2005 року між Банком та ОСОБА_7 укладено договір іпотеки, предметом якого є: двокімнатна квартира АДРЕСА_1.

Іпотечний договір від 25 листопада 2005 року в установленому законом порядку посвідчений приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області 25 листопада 2005 року і зареєстрований в реєстрі за № 1977 ( а.с.6-8)..

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 помер про що свідчить свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_1 від 06.03.2007 року ( а.с. 88)..

Після смерті ОСОБА_7 спадщину померлого, яка складається з квартири АДРЕСА_1 прийняла ОСОБА_4., про що свідчить свідоцтво про право на спадщину № 2-1429 від 25 11.2010 року ( а.с. 114). .

Відповідно до інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.10.2014 року № 27818583 за ОСОБА_4 В.В.07.12.2010 року зареєстрована двокімнатна квартира АДРЕСА_1.( а.с. 169).

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником кредитних зобов'язань станом на 15 квітня 2013 року утворилася заборгованість, яка становить 22133,57 доларів США, що в еквіваленті становить 176913,63 грн..з яких: заборгованість позичальника перед позивачем складає 22133,57 доларів США, що в еквіваленті становить 176913,63 грн.. з яких: 9345.67 дол. США, що еквівалентно 74699.94 грн. - залишок заборгованості за кредитом, 4397.63 дол. США, що еквівалентно 35 150,26 грн. - сума несплачених відсотків, 8390.27 дол США, що еквівалентно 67063.43 грн. - пеня за прострочення виконання зобов'язань за період з 16.04.2010 року по 25.03.2013 рік.

Згідно зі ст. ст. 12, 33 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 589, 590 ЦК України у разі порушення Іпотекодавцем обов"язків, встановлених іпотечним договором. Іпотекодержатель має право вимоги дострокового виконання основного зобов"язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов"язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов"язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя.

Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України "Про іпотеку" в силу іпотеки іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Згідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов"язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов"язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредиторами інше не встановлено.

Згідно зі ст. 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих же умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимог іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Така ж позиція висловлена в п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року.

Як вбачається з висновку експерта про оцінку майна ринкова вартість іпотечної квартири на 08 квітня 2013 року становить 334 806.00 грн. ( а.с. 157).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ « Раффайзен Банк Аваль» , суд першої інстанції виходив з того, що неможливо звернути стягнення на предмет іпотеки, оскільки Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" заборонено примусово звертати стягнення на нерухоме житлове майно, яке є предметом іпотеки та виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами в іноземній валюті.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

За змістом Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" (далі - Закон), протягом дії цього Закону: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Дія цього Закону не поширюється на осіб, які є суб'єктами Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Суд, вирішуючи вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, не врахував того, що Законом не встановлено, що іпотека припиняється, лише встановлено заборону примусового стягнення нерухомого житлового майна.

Виходячи із положень ст. 3 вказаного Закону він носить тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

Чинність вказаного Закону на час ухвалення рішення є підставою, у разі задоволення позову за наявності для цього підстав, для визначення порядку його виконання, зокрема вказівка на те, що рішення не підлягає примусовому виконанню на період чинності вказаного Закону.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про неможливість ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки в період дії цього Закону.

Крім того, суд прийшов до висновку, що вищевказана квартира є місцем постійного проживання ОСОБА_4, та у іі власності не знаходиться інше житлове майно, при цьому на підтвердження цих обставин у порушення ст. 212 ЦПК України ніяких доказів не навів.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, а саме, з довідки Комунального підприємства «Житлосервіс-2а» від 23.11.2010 року, що в спірній квартирі був зареєстрований та проживав лише ОСОБА_7 ( а.с. 93).

З копії паспорту відповідачки ОСОБА_4 вбачається, що вона зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 з 11 грудня 1992 року. Зазначену адресу як місця свого проживання відповідачка зазначає і в заяві адресованій до Бердянської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини ( а.с. 67, а.с. 100). З реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_4 на праві власності належить 1/2 частина домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 ( а.с. 169).

Інших доказів, які б беззаперечно свідчили про те, що спірна квартира використовується як місце постійного проживання ОСОБА_4, матеріали справи не містять.

Виходячи з наведеного, рішення суду першої інстанції не можна вважати законним і обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

При цьому колегія суддів погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості, і розмір якої відповідачем не спростований, яка станом на 15 квітня 2013 року складається з заборгованості по тілу кредиту - 9345, 67 доларів США, що еквівалентно 74699.94 грн., відсотків за користування кредитом в розмірі 4397.63 доларів США, що еквівалентно 35150.26 грн., ( а.с. 13-14).

Що стосується пені, то з розрахунку вбачається, що позивач просить стягнути її за період 16.04.2010 року по 26.03.2013 року в розмірі 8390.27 доларів США, що еквівалентно 67063.43 грн. Натомість, як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду з даним позовом 08.07.2013 року, тому пеня підлягає стягненню за період з 08.07. 2012 року по 26.03.2013 рік ( кінцева дата пені розрахунку заборгованості) , тобто в межах строку передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, що становить 3501.94 доларів США, що еквівалентно 28052.40 грн Отже загальна сума заборгованості становить 137 902.60 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати ( а.с. 1, а.с. 181) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1379 грн. 02 коп.

Керуючись ст. ст.303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства « Райффайзен Банк Аваль» задовольнити частково.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 листопада 2014 року у цій справі скасувати . Ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості, що утворилася за кредитним договором № 014/17-22/1532-70 від 24 листопада 2005 року, укладеним між Акціонерним поштово-пенсійним Банком «Аваль», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_5, станом на 15 квітня 2013 року у розмірі 137 902.60 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 9345.67 доларів США, що еквівалентно 74699.94 грн. , заборгованості по процентам за користування кредитом - 4397.63 доларів США, що еквівалентно 35150.26грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань по тілу кредиту та відсотків за період з 08.07. 2012 року по 26.03.2013 рік в розмірі 3501.94 доларів США, що еквівалентно 28052.40 грн, звернути стягнення на двокімнатну квартиру загальною площею 54.7 кв.м, житловою площею 30.3 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25.11.2010 року, посвідченого державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області, зареєстрованого у реєстрі за № 2-1429 із застосуванням процедури продажу, передбаченої ст. 38 Закону України "Про іпотеку", шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб"єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ « Райфайзен Банк Аваль» судовий збір у сумі 1379 грн. 02 коп.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді