Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1947/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Гарбуз О. А.
Доповідач Чорнобривець О. С.
УХВАЛА

Іменем України

11.08.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Чорнобривець О.С.

суддів - Черненка В.В.

Потапенка В.І.

за участю секретаря - Кравченко Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 16 червня 2015 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до приватного підприємства «Шевченкове», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділ Держземагенства у Новоукраїнському районі Кіровоградської області, про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та скасування державної реєстрації, -

встановила:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до приватного підприємства «Шевченкове», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділ Держземагенства у Новоукраїнському районі Кіровоградської області, про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та скасування державної реєстрації договору.

В обґрунтування зазначала, що вона на підставі державного акту на право приватної власності на землю є власником земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 7,24 га, яка знаходиться на території Кропівницької сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області. У 2009 році між нею та ПП «Шевченкове» було укладено договір оренди земельної ділянки строком до 15 листопада 2016 року, договір зареєстрований Кіровоградською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» 27 квітня 2009 року. У 2014 році дізналася про реєстрацію іншого договору оренди на належну їй земельну ділянку, укладеного між нею та відповідачем, строк дії якого визначений до 15 листопада 2059 року.

Вважає, що всупереч діючому законодавству щодо подвійної заборони реєстрації речового права, у 2010 році була здійснена реєстрація права оренди щодо земельної ділянки, право оренди на яку було зареєстровано у 2009 році та продовжувало діяти.

Посилаючись на вказані обставини, просила визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений між ОСОБА_3 та ПП «Шевченкове», зареєстрований Кіровоградською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» 24 грудня 2010 року за № 39 та скасувати державну реєстрацію речового права оренди земельної ділянки, здійснену на підставі зазначеного договору.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 16 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В суді апеляційної інстанції представники сторін підтримали свої доводи та заперечення.

Від начальника відділу Держземагенства у Новоукраїнському районі надійшло клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи (ч.2 ст.305 ЦПК України) .

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга має бути відхилена, а рішення суду залишено без змін.

Суд відмовив у задоволенні позову про визнання недійсним договору оренди з підстав недоведеності вимог та порушення прав позивача. Відмовляючи у задоволенні позову по суті заявлених вимог, не були застосовані правила позовної давності, заявлених відповідачем під час розгляду справи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду.

Частиною 1 ст. 182 ЦК України, встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч. 4 ст. 182 ЦК України).

Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01.07.2004 року № 1952-IV, в редакції Закону від 11.02.2010 року №1878-VI, встановлено, права власності, права користування (сервітут) земельними ділянками, права постійного користування земельними ділянками, договорів оренди земельних ділянок; права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); права забудови земельної ділянки (суперфіцій) проводиться територіальними органами земельних ресурсів.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК до правомочностей власника належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки земельної ділянки НОМЕР_1, площею 7,24 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кропівницької сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області.

27.04.2009року на підставі укладеного договору оренди між ОСОБА_3 та приватним підприємством «Шевченкове» належну позивачці земельну ділянку передано в оренду строком до 15.11.2016 року. Договір зареєстрований в Кіровоградської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України" 27.04.2009 року за № 49.

24.12.2010року між ОСОБА_3 та приватним підприємством «Шевченкове» укладено угоду про розірвання договору оренди земельної ділянки за №49 від 07.04.2009 року, яка зареєстрована в Кіровоградській регіональній філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України" від 24.12.2010 року № 466.

В цей же день між сторонами укладено договір оренди земельної ділянки терміном дії до 15.11.2059 року. Договір зареєстрований в Кіровоградської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України" 24.12.2010 року за № 39.

Як вбачається з позовних вимог підставою недійсності договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_3 та ПП «Шевченкове», зареєстрованого Кіровоградською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» 24 грудня 2010 року за № 39, є проведення подвійної реєстрації речового права.

Однак, встановленими обставинами доводиться, що між сторонами двічі укладались договори оренди на належну позивачу земельну ділянку - № НОМЕР_1, площею 7,24га, що розташована на території Кропівницької сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області.

Причому у відповідності до вимог ст.654 ЦК України, розірвання договору сторонами за угодою № 466 вчинено у такий самій формі, що й договір оренди, що розривається, тобто у письмовій формі. Факт укладення нового договору не заперечується позивачем. Проведенна державна реєстрація у зміні прав, які відбулися за укладеними правочинами.

Отже, сторонами було укладено два окремих договори оренди, з яких чинним є останній і заявлені позивачем підстави його недійсності не відповідають загальним правилам визначеним ст. 215 ЦК України, відповідно до якої підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Проведення процедури реєстрації договору не впливає на дійсність укладеного правочину, оскільки, як правильно зазначив суд першої інстанції на правову позицію Верховного Суду України, своє волевиявлення на укладання договору учасник (сторона) правочину здійснює в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору.

Виходячи з положень ст.3 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів.

У постанові Верховного Суду України від 25грудня 2013року у справі № 6-78цс13, вказано, що в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен установити, чи дійсно були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Суд повно і всебічно з'ясував обставини справи, правильно застосував норми матеріального права і ухвалив законне і обґрунтоване рішення. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення відсутні.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 16 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: