Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"06" липня 2015 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Кузнецова Д. В., при секретарі Сагайдак Є.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» про стягнення заборгованості по аліментах та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ПрАТ «Азовелектросталь» про стягнення заборгованості по аліментах та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову вказала, що рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 вересня 2008 року з ОСОБА_2 на користь позивачки були стягнені аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини доходів відповідача, щомісячно, починаючи з 28 серпня 2008 року і до повноліття дитини. Додатковим рішенням суду резолютивна частина рішення була доповнена та викладена в редакції: «у розмірі 1/6 частини доходів відповідача щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з вересня 2008 року і до повноліття дитини». Виконавчі дії по стягненню аліментів за рішенням суду проводились за місцем роботи боржника, який працював у ПрАТ «Азовелектросталь». Зазначене підприємство, у якого знаходився виконавчий лист на виконанні, утримувало з заробітної плати ОСОБА_2 аліменти для перерахування їх позивачці. Відповідно до звіту Іллічівського ВДВС з платника аліментів за період його роботи були утримані аліменти за листопад 2014 року в сумі 368,68 грн., грудень 2014 року в сумі 368,68 грн., січень 2015 року в сумі 98,10 грн., лютий 2015 року в сумі 64,55 грн., а всього 900,01 грн. Але утримана сума аліментів позивачці до цього часу не перерахована та є заборгованістю відповідача. Рішення суду та виконавчий лист не виконані. Зазначає, що неперерахування відповідачем щомісячно утриманих аліментів призвело порушення ним норм законодавства та право на своєчасне отримання аліментів. Діями відповідача позивачці завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що протягом кількох місяців вона була позбавлена щомісячної матеріальної допомоги на дитину. Неодержання суми аліментів спричиняло позивачці душевні страждання та змусило нервувати. На підставв цього просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментах, утриманих із заробітної плати працівника ОСОБА_2, в загальній сумі 900,01 грн. та моральну шкоду в розмірі 500,00 грн.

Пізніше позивачка уточнила позовні вимоги та просила залишити без розгляду позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по аліментах у звязку із виплатою заборгованості в добровільному порядку. На задоволені позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди наполягала та просила задовольнити її вимоги.

Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягала та просила задовольнити.

Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, у судове засідання не прибув з невідомих причин.

Згідно із статтею 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що у задоволені позовних вимог позивача слід відмовити з наступних підстав.

Встановлено, що позивачка є матірю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-НО №203391, виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області від 10.06.2008 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 вересня 2008 року з ОСОБА_2 було стягнуто на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини доходів відповідача щомісячно, починаючи з 28 серпня 2008 року і до повноліття дитини.

Додатковим рішенням цього ж суду від 17 жовтня 2011 року доповнено другий абзац резолютивної частини рішення, вказавши після слів «у розмірі 1/6 частини доходів відповідача щомісячно, але менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 серпня 2008 року і до повноліття дитини».

Згідно письмового звіту про здійснення відрахування та виплати ПАТ «Азовелектросталь» від 17.03.2015 року, адресованого Іллічівському ВДВС, ОСОБА_2 за період з вересня 2014 року по лютий 2015 року було нараховано заробітну плату, з якої було утримано аліменти, при цьому відсутні відомості щодо перерахування стягнутих коштів за період з листопада 2014 року по лютий 2015 року.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі за текстом - Закон) закріплено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Сторонами виконавчого провадження є боржник та стягувач (ч.1 ст. 8 Закону).

Одним із заходів примусового виконання рішення суду відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» є звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи.

Згідно частини 3 статті 68 Закону про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника державний виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів.

Відповідно до статті 69 Закону підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти стягувачу у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а якщо такий строк не встановлено - до десятого числа кожного місяця, наступного за звітним. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці кожні шість місяців надсилають державному виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

У разі припинення перерахування коштів стягувачу у зв'язку із зміною боржником місця роботи, проживання, перебування чи навчання або з інших причин підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці не пізніш як у триденний строк повідомляють державному виконавцю про причину припинення виплат та зазначають нове місце роботи, проживання чи навчання боржника, якщо воно відоме. Посадові особи, винні у ненаданні таких відомостей без поважних причин, можуть бути притягнуті до відповідальності, передбаченої законом.

Також згідно положень пункту 7.5.9. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України від N 74/5 від 15.12.99р. адміністрація підприємства, установи, організації тощо на підставі письмової заяви платника аліментів або виконавчого листа зобов'язана щомісяця утримувати аліменти із заробітної плати, пенсії, стипендії і інших сум і перераховувати їх не пізніше ніж у 3-денний термін з дня виплати заробітної плати, пенсії, стипендії, інших сум особі, зазначеній в заяві чи виконавчому листі.

Системний аналіз наведених положень свідчить, що державний виконавець з метою примусового виконання рішення суду звертає стягнення на заробітну плату боржника та надсилає для цього виконавчий документ до адміністрації підприємства де працює боржник. В цьому випадку на підприємство, де працює боржник, покладається обовязок належним чином здійснювати відрахування із заробітної плати боржника та перераховувати їх стягувачу. При цьому перерахування утриманих сум із заробітної плати проводиться із фактично нарахованої та виплаченої заробітної плати боржника.

Згідно вимог статті 11, 60 ЦПК кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Позивачка натомість не довела та не надала до суду достатніх доказів, які б свідчили, що відповідач за спірний період невиплати аліментів фактично виплачував своєму працівнику ОСОБА_2 заробітну плату, але не перерахував при цьому утримані суми аліментів на користь позивачки.

На відповідача, у першу чергу, покладається обовязок виплачувати заробітну плату у встановлені законом строки, а всі наступні відрахування із заробітної плати, в тому числі відрахування за виконавчим листом, є похідними та залежать від фактично виплачених сум заробітної плати. Правовідносини, які виникли між відповідачем та його працівником ОСОБА_2, є трудовими та регулюються нормами КЗпП України. Правовідносини, що виникли між позивачкою та відповідачем, регулюються нормами Закону України «Про виконавче провадження», які не передбачають відшкодування стягувачу моральної шкоди за неперерахування підприємством утриманих за виконавчим листом сум аліментів із заробітної плати боржника, яка не була фактично виплачена або була виплачена із порушенням строків, встановлених трудовим законодавством.

Крім того, за наведеним вище пунктом 7.5.9. Інструкції на відповідача покладається обовязок перераховувати аліменти не пізніше ніж у 3-денний термін з дня виплати заробітної плати. В разі невиплати або несвоєчасної виплати заробітної плати відповідач несе відповідальність перед працівником підприємства у відповідності до норм трудового законодавства, а не перед позивачкою згідно норм законодавства про виконавче провадження.

Із урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 174, 209, 212-215, 218 , 224-226 ЦПК України, ст.ст. 1, 8, 32, 68, 69 Закону України «Про виконавче провадження», п.7.5.9. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України від N 74/5 від 15.12.99р. суд

В И Р І Ш И В:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» про стягнення заборгованості по аліментах та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути переглянуто судом, який його прийняв, за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Іншими особами, які беруть участь у справі, на рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д. В. Кузнецов