Справа № 395/251/15-ц
Провадження № 2/395/124/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 травня 2015 рокум. Новомиргород
Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ЩЕНЮЧЕНКА С.В.,
при секретареві РУДЕНКО І.М.
за участю: представника позивача ОСОБА_1, представника третьої особи ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 (далі заявник, представник позивача, ОСОБА_1В.) в інтересах ОСОБА_3 (далі позивач, ОСОБА_3О.) до ОСОБА_4 (далі відповідач, ОСОБА_3А.), третя особа: відділ Державної виконавчої служби Новомиргородського районного управління юстиції в Кіровоградській області (далі третя особа, відділ Державної виконавчої служби) про звільнення від сплати аліментів на утримання дитини,
У лютому 2015 р. до Новомиргородського районного суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: відділ Державної виконавчої служби про звільнення від сплати аліментів на дитину.
Заявник вказав, що від 20 жовтня 2006 року з нього стягують аліменти на користь ОСОБА_4 в розмірі ? частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення сином ОСОБА_5 повноліття, яке наступить 14 червня 2018 року, починаючи з 05 жовтня 2006 року.
20 жовтня 2006 року сторони ще перебували у шлюбі, і про стягнення з позивача аліментів йому нічого не було відомо. Коли зясувалось, що у позивача ОСОБА_3 виникла заборгованість по сплаті аліментів, то ОСОБА_4 написала заяву до Відділу Державної виконавчої служби про те, що вона не має претензій до позивача по заборгованості по аліментах.
Таким чином, заборгованість станом на травень 2014 року відсутня повністю.
Однак з травня 2014 року у відділі Державної виконавчої служби знову почали нараховувати аліменти в сумі 614,25 грн. щомісячно і на даний час заборгованість складає 5.879,13 грн.
Тому зараз відповідно до виконавчого листа з нього утримуються аліменти на користь ОСОБА_4
В той же час з 13 березня 2013 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано за рішенням суду.
За час спільного проживання сторін їхній син ОСОБА_5 проживав разом з ними.
Після розірвання шлюбу сторони стали проживати окремо за різними адресами у різних населених пунктах.
Син ОСОБА_5 з часу народження і до даного часу проживає разом із позивачем та перебуває на його утриманні.
Відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов позивач має відповідні умови для утримання своїх дітей, а мати не проживає разом з сімєю та утриманням сина не займається.
На підставі викладеного позивач не має наміру в подальшому сплачувати аліменти на користь ОСОБА_4, так як син ОСОБА_5 знаходиться на його утриманні.
Тому він має право на звільнення його від сплати аліментів.
Відповідач не бажає в добровільному порядку відмовитися від сплати аліментів, а тому позивач змушений звернутися з даним позовом до суду для вирішення питання про звільнення його від сплати аліментів на користь ОСОБА_4
Оскільки весь час син перебуває на утриманні позивача, то він має право на звільнення від сплати аліментів, бо ОСОБА_4 не займається вихованням дитини, не утримує сина та не надає матеріальної допомоги, то відповідно не має права на отримання аліментів для утримання сина.
Ураховуючи наведене та посилаючись на ст. 180 СК України, ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», просить суд звільнити позивача від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, починаючи з 05 жовтня 2006 року.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 власні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені у заяві.
Представник третьої особи ОСОБА_2 не заперечував проти задоволення позову.
Оповіщені у встановленому порядку про час і місце розгляду справи позивач ОСОБА_3, відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, відповідач письмових заперечень проти позову не надіслала.
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність вище вказаних учасників судового розгляду на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.
Тому 19.05.2015 р. суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи (ч. 4 ст. 169, ст. ст. 224-225 ЦПК України).
Заслухавши згадані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: показання свідка, оглянувши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов ОСОБА_3 про звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини частково із таких підстав.
Як вбачається із пояснень учасників судового розгляду та наданих ними доказів, за рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 20 жовтня 2006 р. позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів було задоволено та стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 05 жовтня 2006 року до досягнення сином повноліття, яке наступить 14 червня 2018 р.
Тому у подальшому з ОСОБА_3 стали стягувати аліменти на користь ОСОБА_4 у вище згаданому розмірі.
Суд відкидає твердження позивача, що у жовтні 2006 року сторони ще перебували у шлюбі і начебто про стягнення з позивача аліментів йому нічого не було відомо.
Так, з протоколу судового засідання у цивільній справі № 2-318/2006 р. вбачається, що під час попереднього розгляду позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів 20.10.2006 р. обидві сторони особисто перебували у суді і ОСОБА_3 визнав позов дружини у повному обсязі.
В той же час суд погоджується з обґрунтованістю посилання на припинення шлюбних стосунків між сторонами у подальшому, бо за рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 13 березня 2013 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано у встановленому законом порядку.
Після розірвання шлюбу сторони стали проживати окремо за різними адресами у різних населених пунктах.
Відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов позивач має відповідні умови для утримання своїх дітей, а мати не проживає разом з сімєю та утриманням сина не займається.
Як пояснив у судовому засіданні неповнолітній син ОСОБА_5, протягом останніх двох років і до цього часу він проживає разом із позивачем та перебуває на його утриманні. Відповідач проживає окремо і ніякої участі у матеріальному забезпеченні неповнолітнього не приймає.
Ураховуючи наведене, суд вважає доведеною ту обставину, що у даний час неповнолітній ОСОБА_5 проживає разом з позивачем та перебуває на його утриманні.
Окрім пояснень представника позивача, показань неповнолітнього свідка ОСОБА_5, вказані обставини також підтверджуються письмовими доказами у справі: свідоцтвами про одруження, народження дитини, копіями рішення суду про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, довідками сільської ради, іншими матеріалами справи.
Відповідно до вимог Сімейного кодексу України:
ч. 1 ст. 121 права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом
реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому
статтями 122 та 125 цього Кодексу.
ст. 180 батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
ч. 2 ст. 188 батьки можуть бути звільнені від обовязку утримувати дитину тільки за рішенням суду.
Тому у даному випадку слід звільнити ОСОБА_3 від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, але лише з моменту набрання рішенням суду законної сили.
У решті позову потрібно відмовити за його безпідставністю.
Ураховуючи наведене, на підставі ст. ст. 121, 180, 188 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 3, 8, 10, 208-215, 223-228, 292, 294, 296, 361-365 ЦПК України, суд
Позов представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.
Звільнити ОСОБА_3 від сплати аліментів на користь ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що були стягнуті за рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 20 жовтня 2006 р. у цивільній справі № 2-318/2006 р.
Припинити виконання рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 20 жовтня 2006 р. у цивільній справі № 2-318/2006 р., котрим було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно на утримання ОСОБА_5О, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 05 жовтня 2006 року до досягнення сином повноліття, яке наступить 14 червня 2018 р.
Відкликати виконавчий лист у цивільній справі № 2-318/2006 р., виданий 20 жовтня 2006 р. на підставі вище вказаного рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 20 жовтня 2006 р. про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5
У решті позову відмовити.
Розяснити сторонам, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, а позивач має право оскаржити таке рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Форма і зміст заяви про перегляд заочного рішення повинні відповідати вимогам ст. 229 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили в загальному порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Кіровоградської області через Новомиргородський районний суд.

Головуючий:

суддя С. В. Щенюченко

Згідно з оригіналом:

суддя С.ЩЕНЮЧЕНКО