Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 липня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого судді Мацунича М.В.

суддів : Куштана Б.П., Панька В.Ф.

з участю секретаря : Дашковської С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою Управління ДСНС України у Закарпатській області на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 13 березня 2015 року по справі за позовом Управління ДСНС України у Закарпатській області до ОСОБА_1 про відшкодування заподіяної шкоди в порядку регресу, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року Управління ДСНС України у Закарпатській області, звернулось в суд із вищезазначеним позовом, та як на підставу своїх вимог посилалось на те, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 04.12.2012 року поновлено ОСОБА_2 на роботі та стягнено середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 7849,31 гривень, та у відшкодування моральної шкоди суму 10000,00 гривень. Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 11.01.2013 року змінено рішення Ужгородського міськрайонного суду від 04.12.2012 року в частині відшкодування моральної шкоди, та стягнуто таку в розмірі 5000,00 гривень. Моральна шкода відшкодована, що підтверджується меморіальним ордером № 1 від 03.04.13р. на суму 3530,16 гривень і меморіальним ордером 1/1 від 29.05.13р. на суму 1469,87 гривень. Так-як наказ від 02.08.2012 року про звільнення ОСОБА_2 підписав ОСОБА_1, а тому неправомірними діями останнього заподіяно Управлінню ДСНС України у Закарпатській області шкоду, яка на підставі ч. 1 ст. 1191 ЦК України підлягає відшкодуванню в порядку регресу. За наведених обставин і просило задоволити позовні вимоги.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 13 березня 2015 року, відмовлено у задоволенні позову з підстав ч. 4 ст. 1191 ЦК України.

Заперечуючи рішення суду, Управління ДСНС України у Закарпатській області, подало апеляційну скаргу в якій просить апеляційну інстанцію скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, про задоволення позовних вимог. При цьому посилається на те, що рішення суду є неправосудним, оскільки суд дійшов до таких висновків помилково та в супереч матеріалів справи. Такі дії суду призвели до неправильного застосування вимог норм матеріального права та порушення норм процесуального законодавства.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник апелянта в особі ОСОБА_3, підтримала, доводи скарги, та просила задоволити такі з наведених підстав.

Відповідач ОСОБА_1 заперечив, доводи апеляційної скарги та просив відхилити таку як безпідставну.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, пояснення сторін та обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального й процесуального права при винесенні оспорюваного судового рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до вимог статей 212 - 214 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним рішення є тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й, всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, а висновки суду про встановлені обставини й правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності й підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відхиляючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав такі необґрунтованими, а тому право зворотної вимоги до винної особи в порядку ч. 4 ст. 1191 ЦК України не підлягає задоволенню.

Проте зазначеним вимогам закону ухвалене в справі рішення суду не відповідає, через неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення й неправильне застосування норм матеріального й процесуального права. Та через це таке підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення з інших підстав про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. А здійснюючи правосуддя, суд захищає, права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України, ст. 4 ЦПК України.

Звертаючись із позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу з підстав передбачених ч. 1 ст. 1191 ЦК України, Управління ДСНС України у Закарпатській області зазначало, що відшкодувало ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 5000,00 гривень, які була їй заподіяна незаконним звільненням, внаслідок неправомірних дій ОСОБА_1, який підписав наказ про її звільнення.

Наведена обставина вказує на те, що позивач просить стягнути відшкодовану ним шкоду, заподіяну відповідачем при здійснені ним трудових правовідносин, шляхом здійснення незаконного звільнення працівника.

Зазначені спірні правовідносини регулюються нормами трудового законодавства, а не цивільного законодавства з підстав якого позивачем заявлено позов.

Згідно загальних норм ч. 1 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків.

Як передбачено п. 8 ст. 134 КЗпП України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: службова особа винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу.

За змістом наказу №223 від 02.08.2012р. на звільнення ОСОБА_2 за п. 1 ст. 40 КЗпП України, такий підписано ОСОБА_1, який виконував обовязки начальника Територіального управління МНС у Закарпатській області, а.с. 5.

Відповідно до розяснень п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 року № 14 Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п. 8 ст. 134 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обовязок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у звязку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.

Та на підставі ст. 237 КЗпП України, суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обовязок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у звязку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обовязок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Оскільки, звільнення ОСОБА_2 за п. 1 ст. 40 КЗпП України було здійснено в порушення трудового законодавства, внаслідок чого було їй відшкодовано заподіяну такими діями моральну шкоду. А тому, ОСОБА_1 несе обовязок покрити таку шкоду, заподіяну Управлінню ДСНС України у Закарпатській області.

Ч. 3 ст. 233 КЗпП України передбачає, що для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення із працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік із дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Управління ДСНС України у Закарпатській області виплатило ОСОБА_2 кошти на загальну суму 5000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, меморіальним ордером № 1 від 03.04.13р. на суму 3530,16 гривень і меморіальним ордером 1/1 від 29.05.13р. на суму 1469,87 гривень, а.с. 13, 14.

А з позовом про відшкодування шкоди Управління ДСНС України у Закарпатській області звернулось в суд тільки 23.09.2014 року, тобто, майже через 4-и місяці, після спливу річного строку на право захисту порушеного права.

Зважуючи на наведене, колегія суддів встановила, що Управління ДСНС України у Закарпатській області звернулось з позовом із підстав вимог цивільного законодавства, тоді як даний спір випливає із трудових правовідносини. Проте, позивач із цих підстав не звертався в суд стосовно відшкодування шкоди заподіяної підприємству, установі, організації їх працівником. А тому, колегія суддів не вправі вийти за межі позовних вимог, що є підставою для постановлення нового рішення з інших підстав.

Таким чином, судом першої інстанції ухвалено рішення за неповного зясування обставин, що мають значення для справи та порушення й неправильне застосування норми процесуального та матеріального права, яке в силу вимог ч.ч. 1, 3 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції й ухвалення нового рішення про відхилення позовних вимог за безпідставністю таких.

Зважуючи на вищезазначене та керуючись вимогами статей 10, 11, 60, 212, 309, 314, 316 і 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

р і ш и в :

апеляційну скаргу Управління ДСНС України у Закарпатській області, задоволити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 13 березня 2015 року скасувати та ухвалити в справі нове рішення суду.

У позові Управління ДСНС України у Закарпатській області до ОСОБА_1 про відшкодування заподіяної шкоди в порядку регресу, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним законної сили.

Головуючий : ____________________ Судді : ____________________

____________________