Справа № 212/2366/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2015 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Колочко О.В.,

при секретарі Курделяс А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду міста ОСОБА_2 перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», третя особа на стороні позивача ОСОБА_4 про стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В забезпечення позову 14.05.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти заборону на вчинення ОСОБА_3 дій, направлених на відчуження нерухомого майна, яке належить йому на праві особистої приватної власності, а саме на 2/4 частини квартири АДРЕСА_1. Оскільки, вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо неприйняття заходів забезпечення може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову, але в заяві вони відсутні, як і будь-які докази необхідності забезпечення позову, що унеможливлює накладення заборони на вчинення ОСОБА_3 дій, направлених на відчуження зазначеного нерухомого майна.

Відповідно до абз.3 п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи викладене, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, підлягає поверненню заявнику, оскільки вона подана без додержання вимог, встановлених ст.151 ЦПК України, а саме: позивач ОСОБА_1 не надала будь-яких відомостей про майно, на яке вона просить накласти заборону на вчинення ОСОБА_3 дій, направлених на відчуження нерухомого майна в якості забезпечення позову відсутні документи, підтверджуючи право власності відповідача, ОСОБА_3, на 2/4 квартири АДРЕСА_2.

Крім того, в заяві про забезпечення позову не наведено обґрунтування того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Лише інформативно доведено в усній формі, що автомобіль, який належав відповідачу ОСОБА_3 «Мерседес», та який був учасником ДТП 26 листопада 2014 року, у відповідача на теперішній час відсутній.

Також, позивачем не доведено те, що вид забезпечення позову не порушуватиме права інших осіб.

Згідно ч.8 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заява про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Заявник не позбавлений можливості усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутися до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151,152,153 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Копію ухвали суду направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О. В. Колочко