Справа № 466/9114/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

4 червня 2015 року Шевченківський районний суд м.Львова

у складі : головуючого-судді Білінської Г.Б.

при секретарі Ярема О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третіх осіб ОСОБА_1 Маряна Андрійовича, ОСОБА_4, органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації м. Львова про усунення перешкод,вселення та виселення з квартири,

установив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, у якому просить зобовязати ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні їй та її малолітній дитині - ОСОБА_5 ,26.11.2013р.н, квартирою № 1, по вул. Ржегоржа, 19, шляхом виселення відповідача з вказаного житла. Окрім цього просить зобовязати ОСОБА_2 не чинити їй, її чоловікові ОСОБА_5 Маряну Андрійовичу та доньці ОСОБА_5 перешкоди в користуванні спірною квартирою шляхом вселення у вказану квартиру.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що спірна квартира належить на праві спільної часткової власності їй - ОСОБА_1, її матері ОСОБА_2 та братові ОСОБА_4 Квартира складається із однієї кімнати, кухні та комунальних вигод, загальна площа квартири 31,1 кв.м.

Протягом року відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 чинять позивачці та її малолітній донці ОСОБА_5 перешкоди в користуванні квартирою, а саме здійснюють психологічний тиск із погрозами насильства тільки з однією метою, щоб вона виїхала із квартири АДРЕСА_1. Підкріплюючи свої погрозі діями, відповідач ОСОБА_3Б, намагався нанести їй побої, що було предметом скарг у Шевченківський РВ ЛМУ ГУМУСУ у Л/о 22.10.2014р.

На неодноразові прохання позивачки не чинити перешкоди в користуванні належним їй житлом відповідачі не реагували. Через таке вона вимушена тимчасово проживати у с .Бачів Перемишлянського району Львівської області у своєї бабусі. При цьому співмешканець матері - відповідач ОСОБА_3Б, проживає у квартирі з дозволу її матері ОСОБА_2, чим також чинить перешкоди в проживанні позивачки, як законного співвласника квартири.

У судовому засіданні позивачка ствердила свої вимоги та дала пояснення, аналогічні змісту позову.

Відповідач ОСОБА_2 позов заперечила та пояснила, що у неї виник конфлікт із донькою ОСОБА_1 через проживання у квартирі її зятя ОСОБА_6 Квартира однокімнатна, можливості проживати всім у квартирі немає. ОСОБА_3Б, - співмешканець ОСОБА_2 у квартирі не проживає, а лише інколи приходить, що відразу викликає конфлікту ситуацію з донькою. Через таке, ОСОБА_1 сама залишила квартиру і переселилась у село. Донька має ключі від квартири, ніхто їй не чинить перешкод у вселенні, вона може в любий час зайти в квартиру з донькою і проживати у ній.

Представник відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_2 позовні вимоги заперечив та пояснив, що ніхто із мешканців квартири позивачці не чинить перешкоди у вселенні в квартиру, а ОСОБА_3 у квартирі не проживає,а лише інколи в ній появляється, щоб уникнути конфліктів із ОСОБА_1

Третя особа ОСОБА_4 ствердив, що являється співвласником спірної квартири , його сестра ОСОБА_1 добровільно залишила квартиру через постійні конфлікти між матірю та зятем ОСОБА_6 Що стосується ОСОБА_3, то такий в квартирі постійно не проживає,а лише приходить до матері ОСОБА_2

Третя особа ОСОБА_6 позовні вимоги підтримав та пояснив, що у нього та його дружини ОСОБА_1 постійно виникають конфлікти через проживання у квартирі сторонньої особи ОСОБА_3 та з ініціативи матері позивачки ОСОБА_2, яка проти проживання ОСОБА_6 разом з дочкою та внучкою у одній квартирі.

Представник третьої особи органі опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської Ради у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи судом.

Зясувавши обставини справи, заслухавши доводи сторін, пояснення свідків , вивчивши представлені суду докази, суд приходить до висновку , що позов підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 20.10.2011 р. ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4 являються співвласниками зазначеного житлового приміщення.

Довідкою ЕКПЛОР «БТІ та ЕО» № 5018 від 05.11.2014р. АДРЕСА_3 стверджується , що квартира перебуває у частковій спільній власності, кожному із співвласників належить 1/3 частка спірного житла.

Квартира АДРЕСА_4 у м Львові складається з: 1-ї кімнати житловою площею 18, 3 кв. м., кухні , коридору та комунальних вигод, загальна площа квартири 31,1кв. м.

Згідно довідки ОСІБ „Червона вишенька у квартирі зареєстровані: - ОСОБА_1 08.12.1992р.н., ОСОБА_5, 26.11.2013р.н., ОСОБА_2, 26.12.1974р.н., ОСОБА_4, 8.09.1993р.н. .

Згідно ч.І ст. 156 Житлового кодексу України члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

З пояснень сторін та свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 ,ОСОБА_10. вбачається, що фактичний конфлікт існує між матірю ОСОБА_2 та донькою ОСОБА_1 з-приводу проживання з ініціативи кожної з них чоловіка ОСОБА_1 ОСОБА_6А та співмешканця ОСОБА_2 ОСОБА_3 в однокімнатній квартирі та неможливості вирішення питання користування спірною квартирою.

Оскільки ОСОБА_1 являється співвласником спірної квартири, вона у відповідності до ст.. ст.. 382,383 ЦК України має право на володіння, користування та розпорядження належним їй майном.

Відповідно до змісту ст..358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю.

Із листа Шевченківського РВ ЛМУ ГУМУСУ у Л/о та показань свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10. вбачається, що позивачка ОСОБА_1 разом із своєю малолітньою донькою на даний час проживають ву с.Бачів Перемишлянського району через те, що ОСОБА_2 чиняться перешкоди в користуванні позивачкою належним їй житлом, хоча,як ствердила відповідачка і свідки,а також цього не заперечила позивач, доступ до квартири та ключі вд неї вона має.

Відтак, суд вважає підставними вимоги позивачки щодо зобовязання ОСОБА_2 не чинити їй та її малолітній дочці у користуванні спірним житлом .

Вимоги про виселення із квартир ОСОБА_3Б, суд вважає недоведеними,оскільки у судовому засіданні не подано жодних доказів того, що ОСОБА_3Б, проживає у спірній квартирі постійно і підлягає виселенню.

Стосовно вимоги про вселення ОСОБА_6 у спірну квартиру, суд таку вважає безпідставною, оскільки сам ОСОБА_6 такої самостійної вимоги не заявляє, має інше житло,на яке зберігає за собою право і може бути вселений у спірну квартиру лише зі згоди інших співвласників.

Керуючись ст.ст.10, 62, 213-215, 218, 209 ЦПК України, ст.ст. 355-358, 380-382 ЦК України,суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 із неповнолітньою донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в користуванні кв.№1 по вул.. Ржегоржа,19 у м. Львові.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд протягом десяти днів.

Суддя: ОСОБА_11