Справа № 159/3032/15-ц
Провадження № 2/159/878/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 24 липня 2015 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючої - судді Денисюк Т.В.

за участю секретаря Гарбар О.В.

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представників відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5

представника відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до Ковельської міської ради та ОСОБА_3 про визнання незаконним рішення Ковельської міської ради від 29 січня 2015 року № 65/6 в частині затвердження проекту землеустрою щодо надання ОСОБА_3 земельної ділянки в оренду та визнання недійсним договору оренди землі від 19 лютого 2015 року,

в с т а н о в и в :

У червні 2015 року ОСОБА_7 звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що оспорюваним рішенням Ковельської міської ради ОСОБА_3 надано в оренду строком на 49 років земельну ділянку площею 212 кв.м. для влаштування проїзду до його будинку по АДРЕСА_1, в той же час порушено її права як суміжного землекористування, оскільки:

1) з нею не погоджено межі земельної ділянки,

2) безпідставно змінено цільове призначення земель житлової та громадської забудови під проїзд,

3) передано землю в оренду без дотримання процедури аукціону, передбаченої ст. 16 Закону України «Про оренду землі».

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримала повністю та пояснила, що земельна ділянка по АДРЕСА_2 належить на праві власності її дочці ОСОБА_7, з лівої сторони ділянка межує із спірним проїздом, з правої - з земельною ділянкою № 42, яка також належить сім'ї ОСОБА_2. Отримавши право на забудову земельної ділянки по АДРЕСА_2, вони протягом 2002-2003 років вимостили власними силами не лише надану земельну ділянку площею 600 кв.м., але й прилеглу територію, в тому числі 137 кв.м., що розташовані зверху ділянки № 44, сподіваючись згодом отримати її у власність чи користування. Пізніше їм стало відомо, що ці 137 кв.м. передані в оренду для городництва ОСОБА_3, з того часу почались судові процеси. На даний час міська рада прийняла оспорюване рішення, яким поділила спірну ділянку 137 кв.м. навпіл та приєднавши ще площу проїзду загального користування передала їх в оренду ОСОБА_3 При цьому міська рада не оголошувала аукціону, не звернула уваги на її неодноразові заяви про бажання отримати в оренду вище вказані 137 кв.м., не погодила з нею межу, чим порушила її права.

Представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги також підтримала з підстав, вказаних у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 проти позову заперечив, пояснивши, що рішенням виконкому Ковельської міської ради № 302 від 29 вересня 1992 року йому виділено земельну ділянку по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку. Згідно проекту забудови будинок дозволено будувати не на першій лінії від вулиці Богуна, оскільки там проходить високовольтна лінія електропередач та встановлена охоронна зона, а зміщено вглиб. На той час доїзду до його ділянки не було, навколо знаходилось болото, сім'я ОСОБА_2 проживала в будинку № 42, ділянкою № 44 ніхто не користувався. З метою будівництва житлового будинку та під'їзду техніки він за власні кошти вимостив заїзд, шириною більшою ніж заплановано планом забудови - близько 8-10 метрів. Після отримання ОСОБА_7 у 2005 році земельної ділянки № 44 у власність, частина вимощеної дороги відійшла у власність ОСОБА_7, остання по межі своєї земельної ділянки встановила бетонну огорожу. Надана йому у 2015 році в оренду земля складається з вимощеного ним проїзду до його будинку, від вулиці Богуна межа проходить по побудованому ОСОБА_7 забору, а тому спірний договір оренди жодним чином не порушує її права.

Представник відповідача ОСОБА_5 проти позову також заперечила та додатково пояснила, що ще у 1995 році побудували разом з чоловіком будинок по АДРЕСА_1, вимостили доїзд до будинку та територію навколо. Отримавши у 2005 році у власність земельну ділянку № 44, ОСОБА_7 вимостила лише територію своєї ділянки та почались суперечки за 137 кв.м., які розташовані між їхніми будинками. Згодом, мати позивачки ОСОБА_2 навмисно перешкоджала їм користуватись єдиним заїздом до будинку, через що вони неодноразово звертались до органів місцевого самоврядування та правоохоронних органів. Узгоджувальною комісією Ковельської міської ради було прийнято рішення проїзд передати в оренду ОСОБА_5 і поділити навпіл спірну земельну ділянку площею 137 кв.м. Лише після отримання даної землі в оренду вони встановили огорожу, що дає можливість уникнути агресії зі сторони ОСОБА_2

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 вважає позов безпідставним, вказуючи на те, що опорюваним рішенням Ковельської міської ради права позивачки не порушені. Так, переданий в оренду ОСОБА_3 проїзд має індивідуальне призначення - доїзд до його будинку, а тому не може бути наданий іншим особам, для ОСОБА_7 дозволеним і запланованим є доїзд з вулиці Богуна, межі земельної ділянки фактично погоджені ОСОБА_7, оскільки проходять по межі її державного акту, при наданні землі для проїзду цільове призначення не змінено, вона залишається в категорії земель громадської та житлової забудови, а тому у задоволенні позову просить відмовити.

Представник Ковельської міської ради ОСОБА_6 проти позову заперечила та пояснила, що оспорюване рішення та договір оренди відповідають вимогам законодавства, а права позивача при наданні землі для проїду ОСОБА_3 жодним чином не порушені.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, показання свідка, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Як встановлено в судовому засіданні рішенням виконкому Ковельської міської ради № 302 від 29 вересня 1992 року ОСОБА_3 виділено земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 та затверджено генеральний план забудови даної земельної ділянки з позначенням індивідуального проїзду до будинку (а.с.35).

Рішенням виконкому Ковельської міської ради № 48 від 03.11.1994 року ОСОБА_7 виділено земельну ділянку по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку та 30.10.1995 року затверджено генеральний план забудови, на якому також позначено проїзд до будинку № 48а (а.с.96-100).

Свідок ОСОБА_8 - головний архітектор м. Ковеля пояснила суду, що на відміну від будинку позивача, який знаходиться на першій лінії та має заїзд з вулиці Богуна, будинок відповідача дозволено будувати лише вглиб масиву, оскільки там проходить високовольтна лінія електропередач, у зв'язку з чим заплановано для нього індивідуальний заїзд.

На підставі рішення Ковельської міської ради від 30.05.2002 року № 2/14 ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0851 га по АДРЕСА_1 для обслуговування та будівництва житлового будинку, про що 25.06.2003 року видано державний акт НОМЕР_1 (а.с.34).

10 жовтня 2005 року ОСОБА_7 також видано державний акт (НОМЕР_2) про право власності на земельну ділянку площею 600 кв.м. по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с.33).

Із схематичного зображення двох земельних ділянок, які винесені в натурі, вбачається, що вони межують по крайній лінії В-Г довжиною 8.09 м (із державного акту ОСОБА_9.), між земельними ділянками немає відстані, позначений на державному акті проїзд А-Б є глухим та на час видачі державного акту ОСОБА_9 перебуває у власності Ковельської міської ради.

Як зображено на фотознімках між будинками № 48а та № 44 знаходиться трикутник землі площею 137 кв.м.

Саме з приводу даної земельної ділянки тривають спори.

Рішенням виконкому Ковельської міської ради № 150 від 10.04.2014 року затверджено протокол № 24 виїзного засідання узгоджувальної комісії щодо вирішення земельних спорів від 20.03.2014 року (а.с.49).

Згідно протоколу під час роботи узгоджувальної комісії були присутні ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Комісією встановлено, що для будинку № 42, № 44 передбачені окремі заїзди з вулиці Богуна, проїзд до житлового будинку № 48а влаштований згідно генплану та вимощений за рахунок коштів ОСОБА_3 З метою недопущення подальших конфліктів запропоновано спірну земельну ділянку площею 137 кв.м. розподілити навпіл між ОСОБА_3 та ОСОБА_7, також ОСОБА_3 запропоновано передати у користування для влаштування проїзду до власної території запроектований проїзд і ці 68 кв.м. (а.с.48).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що як член комісії на місцевості оглядала територію, розташування будинків та підтверджує, що у ОСОБА_3 відсутня інша можливість потрапити на належну йому ділянку ніж по облаштованому ним проїзду. В той же час позивач ОСОБА_7 та її мати ОСОБА_2 мають доїзд з вул. Богуна. Фактично між будинками № 42 та № 44 не встановлено огорожі, відбувається спільне використання землі, будинок № 44 побудований з відхиленням від проекту забудови, а за рахунок 137 кв.м. планувалось влаштувати проїзд з тильної сторони. Приймаючи до уваги інтереси обох сторін комісією було прийнято рішення розподілити спірні 137 кв.м. навпіл та передати ОСОБА_3 у користування індивідуально облаштований ним проїзд до його будинку, щоб сторони могли розмежуватись і не конфліктувати.

28 серпня 2014 року рішенням Ковельської міської ради № 59/36 ОСОБА_3 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення в оренду терміном на 49 років земельної ділянки орієнтовною площею 212 кв.м. по АДРЕСА_4 для влаштування проїзду до житлового будинку по АДРЕСА_3 за рахунок земель Ковельської міської ради, не наданих у власність чи користування (а.с.120).

Рішенням Ковельської міської ради № 65/6 від 29 січня 2015 року ( що є предметом оскарження позивачем) затверджено проект землеустрою для вище вказаних потреб. Встановлено обмеження на використання землі в охоронній зоні (а.с.15, а.с.111-145).

19 лютого 2015 року між Ковельською міською радою та ОСОБА_3 укладено договір оренди даної земельної ділянки площею 212 кв.м.(а.с.11-14).

За схематичним зображенням вона складається з прямого доїзду та частини спірного трикутника (а.с.108).

Вирішуючи питання про підставність та обґрунтованість заявлено позову суд виходить з положень ст. 3 ЦПК України, в силу якої захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси особи.

При цьому, розгляд справи здійснюється за принципом диспозитивності (ст. 11 ЦПК України), тобто в межах заявлених позивачем вимог і на підставі поданих доказів.

Вимога позивача складається з предмету позову та його підстави.

Предметом позову є матеріально-правова вимога, в даній справі це вимога про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування про надання землі відповідачу в оренду і визнання недійсним договору оренди.

Підставою позову є посилання позивача на належне йому право, посилання на юридичні факти, які призвели до порушення його права та обґрунтування необхідності захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права. У вказаній справі позивач вважає, що має приоритетне право на отримання в користування землі ( трикутника) площею 137 кв.м., а тому не погоджується з її поділом навпіл та передачею в оренду в складі 212 кв.м. відповідачу, вказуючи на недотримання органом місцевого самоврядування процедури передачі земель в оренду.

Оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що рішенням органу місцевого самоврядування про передачу землі ОСОБА_3 в оренду для влаштування проїзду права позивача ОСОБА_7 не порушені.

Відповідно до ст. 83 Земельного Кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

За класифікацією, визначеною ст. 19 ЗК , землі мають різне цільове призначення.

Так, згідно ст. 38 ЗК до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

До категорії земель житлової та громадської забудови відносяться також землі під проїздами, проходами, площадками.

Як визначено ст. 12 ЗК України та п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» виключно до компетенції органу місцевого самоврядування віднесено питання надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності шляхом вирішення цих питань на пленарних засіданнях.

Відповідно до ст. 123 ЗК передача новосформованої земельної ділянки в користування здійснюється за проектом відведення.

В оренду землі комунальній власності передаються за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Зокрема, ч.2 ст.134 ЗК передбачено надання землі в оренду без проведення торгів, якщо вона призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, а також влаштування транспортної інфраструктури.

Рішення Ковельської міської ради №65/6 від 29 січня 2015 року про затвердження проекту землеустрою щодо надання ОСОБА_3 землі в оренду відповідає переліченим вимогам земельного законодавства. Прийнято воно в межах повноважень Ковельської міської ради. В оренду надані землі житлової та громадської забудови (форма 6-зем, гр..42,.42.5 під проїздами, за Українським класифікатором цільового призначення землі К.18.00 - житлова забудова для влаштування проїзду). Передача таких земель в оренду не потребує проведення торгів. В оренду наданий проїзд, який за матеріалами справи (генеральний план забудови земельної ділянки, державних актів на землю) мав індивідуальне призначення - забезпечення доїзду до житлового будинку ОСОБА_3 Межа по лінії Г-Д ( на схемі до договору оренди, а.с.108) визначена згідно державного акту про право власності ОСОБА_7 на землю, не порушена, проходить по лінії влаштованого ОСОБА_7 паркану, що визнали сторони у справі і встановлено попередніми рішеннями судів, а отже є погодженою і формального схвалення від ОСОБА_7 при розробленні проекту відводу землі для оренди не потребувала. Межа по лінії Г-В визначена узгоджувальною комісією (а.с.108), а позивач не є в цій частині суміжним землекористувачем.

Таким чином, жодне право чи інтерес позивачки не порушені. Заявлені позовні вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

В силу ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати у разі відмови у задоволенні позову залишаються за ним.

Керуючись ст. ст. 3,10,11, 60,61, 88, 212-218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_7 до Ковельської міської ради та ОСОБА_3 про визнання незаконним рішення Ковельської міської ради від 29 січня 2015 року № 65/6 в частині затвердження проекту землеустрою щодо надання ОСОБА_3 земельної ділянки площею 212 кв.м. по АДРЕСА_1 в оренду та визнання недійсним договору оренди землі від 19 лютого 2015 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при його проголошенні - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуюча: Т. В. ДенисюДенисюк