Справа № 211/1966/15-ц
Провадження № 2/211/1224/15
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2015 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С.В.

при секретарі Улісько О.М.

за участі : позивачів ОСОБА_1,

у відсутність позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 вказавши, що на підставі свідоцтва про право власності на житло вони є власниками квартири АДРЕСА_1.

На сьогоднішній день у вказаній квартирі зареєстрований ОСОБА_3 ( син позивача ОСОБА_1 ) , який з червня 2013 року фактично не проживає в квартирі, його фактичне місце проживання їм, позивачам, невідоме, оскільки син до них не з'являється.

За комунальні послуги відповідач зовсім не сплачує, що змушує їх нести додаткові витрати по утриманню житла, тому позивачі вважають, що реєстраціє відповідача чинить їм перешкоди у користуванні власністю та порушує їх права як власників житла, тому просять визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 та зняти його з реєстрації за вказаною адресою.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позові .

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволені позову наполягає.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлявся через засоби масової інформації.

Представник третьої особи - Головного управління ДМС України у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явилися, про день слухання справи повідомлялися.

У відповідності до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № 360 від 25 лютого 2000 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (л.с. 9 - копія свідоцтва).

06 червня 2013 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Чорною О.С. посвідчено договір про визначення частки, відповідно до якого ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визначили спільну часткову власність, тобто по 1/3 частці квартири у кожного. 06 червня 2013 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Чорною О.С. посвідчено договір дарування 1/3 частини квартири, згідно якого ОСОБА_3 подарував належну йому 1/3 частку квартири ОСОБА_1 (л.с.9 зворот).

У вказаному житловому помешканні зареєстровані позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та відповідач по справі ОСОБА_3 (л.с. 10 - довідка).

Згідно акту сусідів від 02 квітня 2015 року, завіреного майстром дільниці та затвердженого зам. директора ТзОВ «Комбінат благоустрою», відповідач ОСОБА_3 не мешкає у квартирі з 2013 року по теперішній час (л.с. 8 - акт).

Факт його непроживання у квартирі з 2013 року підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6

Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Наявність реєстрації ОСОБА_3 у вказаній квартирі позбавляє можливості позивачів здійснювати права власності у повному обсязі.

Таким чином у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Водночас відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Разом з тим суд вважає позовні вимоги про зняття відповідача з реєстраційного обліку за зазначеною адресою є зайвими, оскільки відповідно до абзацу другого ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-1У з послідуючими змінами та доповненнями, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення, або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином рішення суду про усунення перешкод у здійсненні позивачем, права користування та розпорядження житловим приміщенням є підставою для зняття відповідача з реєстрації.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.316, 317, 319, 321, 383, 391 ЦК України, керуючись ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні «, ст.ст. 3,11,15, 57-61, 208-210, 212 - 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням: квартирою АДРЕСА_1.

В іншій частині позову відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: С. В. Ткаченко