Справа № 523/3459/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" серпня 2015 р. м. Одеса.

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

Головуючого судді - Погрібного М.О.,

при секретарі - Вальчук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань №14, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «ПОРТО-ФРАНКО» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, за участю третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТОП Фінанси» про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «ПОРТО-ФРАНКО» (далі ПАТ «ПОРТО-ФРАНКО») звернувся до суду з зазначеним позовом та просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №607/1-08 від 10 квітня 2008 року, в сумі 1 412 862,53 гривні, з яких загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 935 847,21 гривня, штрафні санкції за виникнення простроченої заборгованості 476 988,32 гривні, звернути стягнення на предмет застави: - транспортний засіб марки «Suzuki Grand Vitara», 2007 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований у відділі РЕВ №2 м. Одеси при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 08 січня 2014 року за ОСОБА_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

В обґрунтування вимог представник позивача посилався на те, що між ПАТ «ПОРТО-ФРАНКО» та ОСОБА_1, було укладено кредитний договір, відповідно до якого, останній отримав споживчий кредит в сумі 26 500 доларів США на придбання вказаного вище автомобіля. Строк дії договору встановлено до 09 квітня 2013 року, з наданням графіку погашення боргу по кредиту та сплати відсотків за користування ним у розмірі 13,5%.

Для забезпечення зобов'язання ОСОБА_1 за кредитним договором, між ПАТ «ПОРТО-ФРАНКО» та дружиною відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_3, було укладено договір застави, вище зазначеного транспортного засобу за №673/1-08 від 10 квітня 2008 року.

На заставне майно (автомобіль), було накладено обтяження про заборону відчуження, про що було внесено відомості до державного реєстру обтяжень рухомого майна 06 березня 2009 року.

Згідно отриманої інформації із бази даних АІС «Автомобіль» стало відомо, що дружина відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_3, являючись заставодавцем, 07 травня 2009 року зняла з обліку зазначений автомобіль для реалізації і 11 червня 2009 року продала його громадянину ОСОБА_4, який, в свою чергу, 28 грудня 2013 року зняв вказаний автомобіль з обліку для реалізації і 08 січня 2014 року реалізував його громадянці ОСОБА_2, за якою на сьогоднішній день зареєстрований вказаний технічний засіб.

Відповідно до ст. 20 ч.1 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Згідно ст. 27 ч.1 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.

Тому, враховуючи те, що відповідач належним чином не виконує грошове зобов'язання та за станом на 27 лютого 2015 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 47 079,45 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ на дату розрахунку 1 412 862,53 гривні, а також вказані норми Закону України «Про заставу», позивач просить в рахунок погашення боргу звернути стягнення на предмет застави шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження. Початкову ціну продажу встановити на рівні ринкових цін на підставі оцінки, проведеної в рамках виконавчого провадження.

Відповідач ОСОБА_2 проти позовних вимог заперечувала, посилаючись на те, що вона являється добросовісним набувачем спірного автомобіля, придбавши його 08 січня 2014 року у громадянина ОСОБА_4, який у свою чергу придбав зазначений автомобіль 11 червня 2009 року у ОСОБА_3 в той період, коли обтяження на спірний автомобіль із-за халатності позивача не було накладено. Тому просила в задоволені позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_1 та треті особи в судове засідання не прибули. Про день, місце та час його проведення були повідомлені належним чином, відповідно до вимог закону. Причини неявки до суду не повідомили.

Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини.

10 квітня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком «ПОРТО-ФРАНКО», який загальними зборами акціонерів АКБ «ПОРТО-ФРАНКО» на вимогу Закону України «Про акціонерні товариства» 16 квітня 2010 року перейменований на публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «ПОРТО-ФРАНКО» (надалі - «Позивач») та ОСОБА_1 (надалі - «Відповідач №1») укладено Договір кредиту №606/1-08 (надалі - «Договір кредиту»), відповідно до якого Позивач зобов'язався надати ОСОБА_1 у тимчасове користування на придбання автомобіля «Suzuki Grand Vitara», 2007 року випуску, кредит в сумі 26 500,00 доларів США на період з 10 квітня 2008 року по 09 квітня 2013 року, з графіком повернення кредиту і відсотків за користування кредитом, передбаченим пунктом 3.8. Кредитного договору зі сплатою 13,5 відсотків річних (л.с. №№4-6).

В якості забезпечення виконання зобов'язань за Договором кредиту, між Позивачем та дружиною ОСОБА_1, ОСОБА_3, 10 квітня 2008 року, було укладено договір застави №673/1-08, відповідно до якого ОСОБА_3 передала в заставу Позивачу у якості забезпечення виконання основного зобов'язання ОСОБА_1 за Договором кредиту, належний їй на праві приватної власності транспортний засіб марки «Suzuki Grand Vitara», 2007 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_2 (л.с. №№7-8).

Відповідно до ч. 1, ч.3 ст. 583 ЦК України, заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель).

Застава права на чужу річ здійснюється за згодою власника цієї речі, якщо для відчуження цього права відповідно до договору або закону потрібна згода власника.

В забезпечення дії вказаного вище договору про заставу, 06 березня 2009 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна були внесені відомості про обтяження на заставний автомобіль, що підтверджується витягом з реєстру за №22813107 від 06 березня 2009 року, яке дії по теперішній час і ніким не скасовувалося і не спростовувалося (л.с. №№9, 10).

Свої зобов'язання, визначені п. 3.1. Договору кредиту, Позивачем виконано належним чином в повному обсязі. Пункти 3.7., 3.8. Договору кредиту встановлюють, що Позичальник зобов'язаний з травня 2008 року з 1-го по 10-те число щомісяця погашати заборгованість по кредиту не менше 600 доларів США з урахуванням оплати відсотків. Повернути банку всю суму кредиту в строк 09 квітня 2013 року.

Позичальником не виконуються умови Договору кредиту №606/1-08 від 10 квітня 2008 року - порушуються строки повернення кредиту, не вносяться платежі по кредиту та сплати процентів.

Неналежне виконання взятих на себе зобов'язань ОСОБА_1 за Договором кредиту призвели до виникнення заборгованості, яка станом на 27 лютого 2015 року згідно з розрахунками заборгованості (додаються) складає 47 079,45 доларів США, в тому числі борг: по кредиту та відсоткам 31 185,23 долари США, що еквівалентно на дату розрахунку по курсу НБА, 935 874,21 гривні та штрафні санкції за виникнення простроченої заборгованості в сумі 15 894,22 долара США, що еквівалентно 476 988,21 гривні.

Відповідно до ч.1 ст. 589 Цивільного кодексу України, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ч.6 ст.20 закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Пункти 14.6. - 14.8 та 17 договору застави передбачають, що заставодержатель має право самостійно обирати спосіб звернення стягнення на предмет застави та самостійно визначати спосіб реалізації заставленого майна: шляхом реалізації його через аукціони (публічні торги), комісійних засадах тощо (л.с. №№7-8).

Відповідно до листа №805 від 18 лютого 2015 року, відділу ОРОР УДАІ ГУМВС України в Одеській області, заставодавець ОСОБА_3, в порушення Договору застави, наявності реєстрації обтяжень на автомобіль, 07 травня 2009 року зняла заставлений автомобіль з обліку для продажу і продала його громадину ОСОБА_4 (л.с. №19).

Із наданих суду документів центром №2 надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Одеси підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в Одеській області, 28 грудня 2013 року ОСОБА_4 продав вказаний вище заставний автомобіль громадянці ОСОБА_2, яка на теперішній час являється його власником (л.с. №№155-159).

Згідно до ст. 11 Закону України «Про заставу», сторонами договору застави (заставодавцем і заставодержателем) можуть бути фізичні, юридичні особи та держава. Заставодавцем може бути як сам боржник, так і третя особа (майновий поручитель).

На підставі ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор має право у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна.

Згідно ст. 27 ч.1 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходить у власність іншої особи.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги правомірні, ґрунтуються на нормах статей ЦК України, Закону України «Про заставу», викладених вище, Кредитного договору та Договору Застави, тому підлягають задоволенню.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача ОСОБА_2, якими вона заперечувала проти позовних вимог, оскільки вони не ґрунтуються на нормах закону і суперечать фактам і доказам, викладених вище.

В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідачів в доход держави слід стягнути судовий збір в солідарному порядку в загальній сумі 3 654 гривні.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 169, 212-215 ЦПК України ст. ст. 572, 583, 589 ЦК України, Законом України «Про заставу», суд, -

В И Р І Ш И В

Позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «ПОРТО-ФРАНКО» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, за участю третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТОП Фінанси» про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Звернути стягнення на предмет застави - транспортний засіб легковий автомобіль марки «Suzuki Grand Vitara», 2007 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований у відділі РЕВ №2 м. Одеси при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 08 січня 2014 року за ОСОБА_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження.

Початкову ціну продажу встановити на рівні ринкових цін на підставі оцінки, проведеної в межах виконавчого провадження.

Стягнути з ОСОБА_1, індивідуальний податковий номер НОМЕР_3, який проживає та зареєстрований у АДРЕСА_3 на користь держави Україна судовий збір в розмірі 3 654 гривень.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом 10 днів через Суворовський районний суд м. Одеси.

Суддя: