Справа № 299/381/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

21 серпня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Леска В.В.

суддів - Готри Т.Ю., Кондора Р.Ю.

при секретарі - Марчишаку Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Королівської селищної ради, третя особа на стороні відповідачів: ОСОБА_4, про визнання заповіту недійсним за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Виноградівського районного суду від 19 грудня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

6 лютого 2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3, Королівської селищної ради про визнання заповіту недійсним, який обгрунтували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх мама ОСОБА_5, яка мешкала в АДРЕСА_1, після смерті якої залишилось спадкове майно: житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1. Від державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори позивачі дізналися, що все своє майно мама заповіла внучці ОСОБА_3. Заповіт на користь відповідачки був посвідчений 16 серпня 2012 року заступником селищного голови Королівської селищної ради Виноградівського району Закарпатської області ОСОБА_6, який позивачі вважають недійсним з наступних підстав.

Заповіт посвідчений посадовою особою яка не мала права вчиняти нотаріальні дії, оскільки на неї не було покладено таких обов'язків.; підпис та текст в заповіті виконані не ОСОБА_5, а підроблений сторонньою особою; в заповіті зазначено, що даний заповіт записаний за допомогою загальноприйнятих технічних засобів, коли текст заповіту виконано невідомою особою в ручну і дана особа не зазначена; не було запрошено лікаря для встановлення дієздатності особи іх матері ОСОБА_5, в заповіті вказано, що такий складався на виїзді із-за хвороби заповідача.

На підставі наведеного, позивачі просили суд визнати недійсним заповіт ОСОБА_5 складений на користь ОСОБА_3, посвідчений 16 серпня 2012 року ОСОБА_6, заступником селищного голови Королівської селищної ради Виноградівського району Закарпатської області та вирішити питання по судових витратах.

Рішенням Виноградівського районного суду від 19 грудня 2014 року у позові ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Королівської селищної ради, третя особа на стороні відповідачів ОСОБА_4, про визнання заповіту недійсним відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивачі подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність судового рішення із-за порушення норм матеріального права, неповного встановлення обставин справи, просили скасувати оскаржуване ними рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Межі доводів апеляційної скарги - суд безпідставно не взяв до уваги покази свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про те, що підпис на заповіті вчинений не їх мамою, заповідачкою ОСОБА_5

Позивачі підтримали апеляційну скаргу.

Відповідачка ОСОБА_3, її представник ОСОБА_9, представник Королівської селищної ради ОСОБА_6 та третя особа ОСОБА_4 вважають апеляційну скаргу безпідставною та необгрунтованою, просили таку відхилити й залишити без змін ухвалене з дотримання вимог закону рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 16 серпня 2012 року заповіла внучці ОСОБА_3 все своє майно, де б вого не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що за законом матиме право і, що буде належати їй на момент смерті (а.с. 58).

Встановлено, що у зв'язку з хворобою заповідача даний заповіт складено та посвідчено на дому за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_6, заступником голови Королівської селищної Ради Виноградівського району Закарпатської області, зареєстровано в реєстрі за № 191.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, у зв'язку з чим відкрилася спадщина.

Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно з положеннями ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути підписаний особисто заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦК України. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст. ст. 1251-1252 ЦК України, зокрема заповіт може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до вимог ст. 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись при свідках.

За змістом ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Відмовляючи в задоволенні позову про визнання заповіту недійсним, суд першої інстанції керувався положеннями 1247 ЦК України та виходив із того, що не порушено форму заповіту, а факт складання і підписання заповіту ОСОБА_5 не спростовано.

Висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та доказам, що містяться в матеріалах справи.

Посилання апелянтів на те, що наявні підстави для визнання заповіту недійсним, оскільки при складанні такого ОСОБА_3 знаходилася в одній кімнаті із заповідачкою, рукописний текст заповіту виконано працівником сільської ради, а не ОСОБА_6, який посвідчив заповіт і, що заповіт підписано не ОСОБА_5, колегією суддів не приймається до уваги у зв'язку з наступним.

Засвідчення правочинів у населених пунктах, де немає нотаріусів, здійснюється відповідно до вимог ст. 37 Закону України "Про нотаріат" і ст. ст. 38, 42, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування на підставі Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року № 22/5. (чинною на час виникнення спірних правовідносин)

Пунктами 10, 11, 12, 13, 18, 19 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України визначено, що: - при вчиненні нотаріальних дій посадові особи виконавчих комітетів встановлюють особу громадянина, що звернувся за вчиненням нотаріальної дії; - при посвідченні заповітів, довіреностей та засвідченні справжності підпису на документах перевіряється справжність підписів громадян, які звернулись за вчиненням нотаріальної дії; - при посвідченні заповітів чи довіреностей з'ясовується дієздатність громадян; - нотаріально посвідчувані заповіти, довіреності, заяви та інші документи підписуються у присутності посадової особи виконавчого комітету, яка вчиняє нотаріальну дію; - нотаріальне посвідчення заповітів та довіреностей, засвідчення вірності копій документів і виписок відповідних документах, які підписуються посадовою особою виконавчого комітету з прикладенням гербової печатки виконавчого комітету Ради народних депутатів; - всі нотаріальні дії, які вчиняються посадовими особами виконавчих комітетів, реєструються в реєстрах для реєстрації нотаріальних дій.

Кожній нотаріальній дії присвоюється окремий порядковий номер. Номер, під яким нотаріальна дія зареєстрована в реєстрі, позначається в посвідчувальному написі документа, що посвідчується чи засвідчується посадовою особою виконавчого комітету.

Відповідно до п.33 вказаної вище Інструкції посадова особа виконавчого комітету посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог ст. ст. 541, 543 ЦК України й особисто подані ними посадовій особі виконавчого комітету. Заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача й підписаний особисто заповідачем.

Згідно прошитого та пронумерованого Журналу реєстрації нотаріальних дій Королівської селищної ради на 2012 рік за № 191 зареєстрований заповіт від імені ОСОБА_5, складений 16 серпня 2012 року.

Складений ОСОБА_5 заповіт посвідчено 16 серпня 2012 року ОСОБА_6, заступником селищного голови Королівської селищної ради Виноградівського району Закарпатської області, на якого згідно рішення виконавчого комітету Королівської селищної ради від 29 листопада 2010 року № 99 «Про покладення обов'язків за вчинення нотаріальних дій у виконкомі Королівської селищної ради» та розпорядження Королівського селищного голови від 6 серпня 2012 року № 38 «Про відповідальність за вчинення нотаріальних дій» було покладено відповідальність за вчинення нотаріальних дій.

Встановлено, що у зв'язку з хворобою заповідача заповіт складено та посвідчено на дому за адресою: АДРЕСА_2

ОСОБА_6 пояснив, що має поганий почерк, тому рукописний текст розпорядження в заповіті від імені ОСОБА_5 виконала у сусідній із заповідачкою кімнаті вказаного вище будинку друкарка сільської ради ОСОБА_10, яка за клопотанням позивачів викликалась до апеляційного суду в якості свідка, надіслала заяву, що не має можливості прибути до суду у зв'язку з вагітністю (а.с. 166). ОСОБА_5 в його присутності ознайомилась із заповітом підписала такий і власноручно виконала запис про ознайомлення із заповітом.

Позивачі не надали належних та допустимих доказів на спростування вказаних вище обставин щодо складання та підписання заповіту, а виконання рукописний текст розпорядження в заповіті від імені ОСОБА_5 друкаркою сільської ради ОСОБА_10 на прохання особи, яка посвідчила заповіт, не можна вважати підставою для визнання такого недійсним.

Як безспірно вбачається із заповіту (а.с. 58) такий містить рукописний текст наступного змісту «Заповіт мною прочитаний вголос і підписаний власноручно ОСОБА_5 і далі підпис».

На виконання вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України апеляційний суд призначив почеркознавчу експертизу. Згідно висновку № 1205 криміналістичної експертизи з дослідження почерку та підписів за матеріалами цивільної справи № 299/381/14-ц, складеного 16 червня 2015 року, рукописні записи «Заповіт мною прочитаний вголос і підписаний власноручно» та рукописний запис: «ОСОБА_5» розташований за словами: «Зміст ст. 1241, 1235 Цивільного кодексу України мені роз'яснено» на оригіналах двох примірників заповіту, укладеного від імені ОСОБА_5 16 серпня 2012 року, посвідченого заступником селищного голови Королівської селищної ради Виноградівського району Закарпатської області та зареєстрованого в реєстрі за № 191- виконані самою ОСОБА_5.

Підписи від імені ОСОБА_5, виконані на оригіналах двох примірників заповіту і навпроти № 191 в журналі реєстрації нотаріальних дій Королівської селищної ради не досліжувались у зв'язку з непредставленням в розпорядження експерта зразків підпису ОСОБА_5.

Таким чином, вказаним висновком експерта спростовуються припущення позивачів про складання заповіту після смерті їх матері й що така взагалі не складала заповіт на користь ОСОБА_3 і безспірно доводиться факт складання такого заповідачкою.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду, оскільки письмова форма складання заповіту не порушена, як і його посвідчення.

З огляду на викладене та на підставі ст. 308 ЦПК України апеляційну скаргу позивачів слід відхилити як необгрунтовану та безпідставну й залишити без змін рішення суду першої інстанції

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Виноградівського районного суду від 19 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: