АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/4447/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1719/К/15 суддя: Зімін М.В.
Категорія - 69 (І) Доповідач - Грищенко Н.М.
УХВАЛА

Іменем України

11 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Грищенко Н.М.,

суддів - Братіщевої Л.А., Чорнобука В.І.,

при секретарі - Масловій К.В.

за участю - позивача ОСОБА_1;

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08 липня 2015 року за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Жовтневої районної у місті Кривому Розі ради про визнання факту належності право установчих документів, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Жовтневої районної в місті Кривому Розі ради про визнання факту належності правовстановлюючих документів, в якому просив визнати, що правовстановлюючі документи: схема прив'язки житлового будинку, зводний акт, технічний паспорт, експлікація, свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок належали не ОСОБА_3, а фактично ОСОБА_3

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що за життя його мати ОСОБА_3 набула право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 Свідоцтво про право власності та первинні документи на вказаний будинок було видано на дошлюбне прізвище матері - «ОСОБА_4»ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла. З причини невірного зазначення прізвища власника у правовстановлюючих документах позивач не має можливості прийняти спадщину у вигляді будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 Також, ОСОБА_1 в позові зазначив, що визнання вказаного факту йому потрібно для прийняття спадщини та оформлення права на спадкове майно.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08 липня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, поставив питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні помилково трактував прохальну частину його позовної заяви, вказавши, що позивач просив визнати належність документів померлій особі та, відповідно, відмовив в задоволенні позову, оскільки згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України померла особа немає цивільної дієздатності. Проте, насправді, в своїй позовній заяві він ставив питання щодо визнання факту належності правовстановлюючих документів його матері за життя. Крім того, вказав, що визнання вказаного факту йому необхідне для захисту свого спадкового права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та його батьками зазначено ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1, виданим 17.01.1949 року Жовтневим районним бюро ЗАГС. (а.с. 4).

16 січня 1958 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 було розірвано та після шлюбу дружиною було залишено прізвище «ОСОБА_3», що підтверджується свідоцтвом про припинення шлюбу № 3 від 16.01.1958 року, виданим Жовтневим районним бюро ЗАГС. (а.с. 5).

20 січня 1958 року було укладено шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_3, після реєстрації одруження дружині присвоєно прізвище «ОСОБА_3», що підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_2, виданим 20.01.1958 року Жовтневим районним бюро ЗАГС. (а.с. 4).

У відповідності до свідоцтва про право особистої власності, виданого Виконавчим комітетом Жовтневої районної ради народних депутатів м. Кривого Рогу від 24.09.1982 року, ОСОБА_3 на праві приватної власності належить житловий будинок, що знаходиться у м. Кривий Ріг по вулиці Узлова № 58. (а.с. 9-14).

Згідно до державного акту на право власності на землю серія ДП, ОСОБА_3 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,100 га. по АДРЕСА_2 (а.с. 21-23).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3, виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровської області. (а.с. 8).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10.02.2015 року було встановлено факт, що померла 27.11.2014 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною матір'ю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с. 25).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що чинним законодавством України не передбачається визнання належності правовстановлюючих документів за померлими особами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України та ст. 1. ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Проте ОСОБА_1, звертаючись з вказаним позовом до суду, не зазначив ким та яким саме чином його права не визнаються, оспорюються, або порушуються, до того ж в апеляційній скарзі позивач сам вказав, що вказаний позов безспірний.

У відповідності до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Отже, з наведеної норми не вбачається зазначеного позивачем способу захисту цивільного права або інтересу, а саме: визнання належності правовстановлюючого документу померлій особі.

При цьому у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи щодо встановлення в тому числі факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Доводи апеляційної скарги щодо помилкового трактування прохальної частини позовної заяви ОСОБА_1 колегією суду не приймаються до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи. Зокрема, з позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 просив суд визнати, що правовстановлюючі документи належали ОСОБА_3

Інші доводи представника позивача, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці та спростовуються вищевикладеним.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: