Справа № 2-170/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

Головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Місюра К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи - Заводський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, Публічне акціонерне товариство «Дніпровагонмаш», про визнання бездіяльності державного виконавця неправомірною, зобовязання припинити бездіяльність шляхом вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеної скаргою, в обґрунтування якої посилалась на те, що 10.11.2014 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції ОСОБА_2 було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження №43880206 на підставі заяви про зміну способу та порядку виконання судового рішення. На теперішній час виконавче провадження знаходиться в провадженні державного виконавця Лижника В.О. 05.12.2014 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська було винесено ухвалу про відмову в задоволенні заяви. Державний виконавець Лижник В.О. був присутній при розгляді цього питання в судовому засіданні та у відповідності до вимог ст.39 закону України «Про виконавче провадження» мав обовязок поновити виконавче провадження не пізніше 08.12.2014 року. Проте, станом на 11.12.2014 року виконавче провадження поновлено не було та має місце бездіяльність державного виконавця. В звязку з цим, заявниця просила суд визнати дії державного виконавця неправомірними та зобовязати припинити бездіяльність, шляхом скасування постанови державного виконавця про зупинення виконавчого провадження від 10.11.2014 року.

Під час розгляду скарги судом заявниця уточнила та доповнила скаргу, зазначивши, що після винесення Кіровським районним судом м.Дніпропетровська 05.12.2014 року ухвали про відмову в задоволенні заяви державного виконавця про зміну способу та порядку виконання судового рішення, державним виконавцем в порушення вимог ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» до 15.12.2014 року виконавче провадження поновлено не було. Для безакцептного списання коштів в рахунок погашення боргу державним виконавцем 04.11.2014 року до АТ «Таскомбанк» було направлено платіжну вимогу. На сьогоднішній день факт невиконання платіжної вимоги не встановлений, акту державного виконавця про її невиконання не має, докази того, що сума, вказана в платіжній вимозі, не надходила на рахунок відділу відсутні. Розпорядження про перерахування коштів на користь стягувача державний виконавець склав на суму менше ніж зазначена в рішенні суду. Тобто має місце бездіяльність щодо невиконання рішення суду. В звязку з цим, заявниця просила остаточно визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Лижника В.О. та зобовязати припинити бездіяльність, шляхом складання державним виконавцем розпорядження про перерахування коштів з відповідного рахунку відділу виконавчої служби на користь стягувача в сумі 85284 грн. 48 коп. та 500 грн.

В судовому засіданні представник заявниці підтримала скаргу та просила задовольнити.

Представник Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції проти скарги заперечував, посилаючись на те, що після розгляду судом заяви про зміну способу та порядку виконання рішення, виконавче провадження було відновлено у передбачені законом строки. Відповідно до платіжної вимоги, направлено на адресу банку, кошти на депозитний рахунок відділу виконавчої служби надійшли та видане відповідне розпорядження.

Представник Публічного акціонерного товариства «Дніпровагонмаш» в судові засідання не зявлявся, про причини своєї неявки не повідомляв.

Представник заявника та Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції в призначене на 28.05.2015 року судове засідання не зявились, не повідомивши про причини своєї неявки. В звязку з цим, враховуючи, що останні раніше приймали участь у розгляді справи та надали свої пояснення з приводу обставин, наведених у скарзі, суд вважає за можливе провести подальший розгляд справи по суті за відсутності не зявившихся представників сторін.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оглянувши в судовому засіданні матеріали виконавчого провадження №43880206, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст.6, ч.1 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.387 ЦПК України в разі встановлення неправомірності рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця суд зобовязує його усунути порушення або іншим шляхом поновлює порушені права скаржника.

Під час огляду в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження та наданих представником заявниці судових рішень, встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21.05.2013 року по цивільній справі №2-170/2011 було частково задоволено позов ОСОБА_1 до ПАТ «Дніпровагонмаш» про визнання дійсним припинення трудових відносин, зміни дати та формулювання причин звільнення, визнання недійсними наказів та зобовязання їх скасувати, зобовязання внести зміни до трудової книжки, стягнення сум. Визнано незаконними накази №90/к від 06.03.2006 року про відміну наказу №84/к від 03.03.2006 року про звільнення ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.40 КЗпПУ; наказ №88/к-о від 06.03.2006 року про надання ОСОБА_1 чергової відпустки; наказ №210/к від 04.05.2006 року про звільнення ОСОБА_1 на підставі п.4 ст.40 КЗпПУ. Змінено в наказі №84/к від 03.03.2006 року про звільнення ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.40 КЗпПУ дату звільнення останньої з 03.03.2006 року на 06.03.2006 року. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.09.2013 року було частково скасоване рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21.05.2013 року щодо відмови у внесенні змін до трудової книжки, стягненні середнього заробітку та ухвалене нове рішення в цій частині. Стягнуто з ПАТ «Дніпровагонмаш» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період з 07.03.2006 року по 21.05.2013 року в сумі 73526 грн. 60 коп. Зобовязано відповідача внести в трудову книжку ОСОБА_1 записи про скасування наказу №210/к від 04.05.2006 року про звільнення ОСОБА_1 на підставі п.4 ст.40 КЗпПУ та про її звільнення з 06.03.2006 року на підставі наказу №84/к за скороченням чисельності (п.1 ст.40 КЗпПУ).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.01.2014 року рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21.05.2013 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.09.2013 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення середнього заробітку та про відшкодування моральної шкоди було скасовано та справу в цій частині передано на новий розгляд до апеляційного суду.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.06.2014 року було скасовано рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21.05.2013 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення середнього заробітку та про відшкодування моральної шкоди і ухвалене нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто на її користь з ПАТ «Дніпровагонмаш» заборгованість по заробітній платі в розмірі 2892 грн. 64 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07.03.2006 року по 02.06.2014 року в розмірі 85284 грн. 48 коп. з утриманням при виконанні рішення з цих сум обовязкових податків, платежів і зборів та моральну шкоду в сумі 500 грн.

Вказане рішення від 02.06.2014 року сторонами по справі не оскаржувалось.

На виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.09.2013 року про стягнення з ПАТ «Дніпровагонмаш» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за період з 07.03.2006 року по 21.05.2013 року в сумі 73526 грн. 60 коп., Кіровським районним судом м.Дніпропетровська 10.10.2013 року було видано виконавчий лист, який ОСОБА_1 предявлено для примусового виконання до Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції.

15.10.2013 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №40214243.

В наданий строк для добровільного виконання рішення боржником борг в сумі 73526 грн. 60 коп. був погашений в повному обсязі, в звязку з чим 26.11.2013 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №40214243.

На виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.06.2014 року про стягнення з ПАТ «Дніпровагонмаш» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі в розмірі 2892 грн. 64 коп., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07.03.2006 року по 02.06.2014 року в розмірі 85284 грн. 48 коп. з утриманням при виконанні рішення з цих сум обовязкових податків, платежів і зборів та моральної шкоди в сумі 500 грн., Кіровським районним судом м.Дніпропетровська 27.06.2014 року було видано виконавчий лист, який ОСОБА_1 предявлено для примусового виконання до Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції.

04.07.2014 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №43880206.

Під час здійснення виконавчих дій було встановлено, що в рамках виконавчого провадження №40214243 ПАТ «Дніпровагонмаш» на користь ОСОБА_1 було сплачено борг в сумі 73425 грн. 71 коп. 12.06.2014 року в касі боржника ОСОБА_1 було отримано кошти в сумі 2458 грн. 74 коп. Сума утриманого податку на доходи фізичних осіб склала 12792 грн. 67 коп.

ПАТ «Дніпровагонмаш» звернулось до виконавчої служби з заявою про закінчення виконавчого провадження, в звязку з фактичним виконанням рішення суду.

За вказаних обставин, державний виконавець 10.11.2014 року звернувся до суду з заявою про зміну способу та порядку виконання рішення суду щодо зарахування сплачених ПАТ «Дніпровагонмаш» сум на користь ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження з виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.09.2013 року, яке в подальшому було скасоване, під час виконання нового рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.06.2014 року.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05.12.2014 року в задоволенні заяви державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції про зміну способу і порядку виконання судового рішення було відмовлено.

Вказана ухвала сторонами не оскаржувалась та набрала законної сили.

З 27.11.2014 року виконавче провадження №43880206 перебуває на виконанні у державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції ОСОБА_3

В своїй скарзі заявниця посилалась на те, що в порушення вимог ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем своєчасно не було поновлено виконавче провадження, чим допущено бездіяльність.

Відповідно до ч.5 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» після усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження, державний виконавець протягом трьох днів з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов'язаний своєю постановою поновити виконавче провадження за власною ініціативою або за заявою стягувача.

Як встановлено судом ухвала Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05.12.2014 року не оскаржувалась та набрала законної сили 11.12.2014 року.

Таким чином, суд вважає, що обовязок відновити виконавче провадження у відповідності до вимог ч.5 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», виник у державного виконавця саме з 11.12.2014 року. А, враховуючи, що 13 та 14.12.2014 року були вихідними днями, суд вважає, що постанова про поновлення виконавчого провадження від 15.12.2014 року винесена державним виконавцем з дотримання строків, встановлених зазначеною вище статтею.

В звязку з цим, суд приходить до висновку, що в задоволенні скарги про визнання неправомірної бездіяльності державного виконавця в цій частині слід відмовити за необґрунтованістю.

Розглядаючи скаргу в частині визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця щодо несвоєчасного виконання судового рішення у цивільній справі та зобовязання припинити бездіяльність, шляхом складання державним виконавцем розпорядження про перерахування коштів з відповідного рахунку відділу виконавчої служби на користь стягувача в сумі 85284 грн. 48 коп. та 500 грн. суд враховує, що принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду, а ст.14 ЦПК України визначає обов'язковість його виконання.

Виконання судових рішень є заключною стадією цивільного процесу та невідємною частиною судового захисту будь-якої особи.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Права державного виконавця визначені в ч.3 ст.11 вказаного вище закону.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку.

Державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

Згідно ч.2 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

Відповідно до ч.3 ст.65 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в податкових органах, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Як встановлено судом виконавче провадження №43880206 було відкрито 04.07.2014 року та перебувало на виконанні державного виконавця Заводський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції ОСОБА_2

В провадження державного виконавця Лижника В.О. виконавче провадження було передано 27.11.2014 року.

На момент подачі скарги встановлений ч.2 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» шестимісячний строк для проведення виконавчих дій не закінчився.

А тому суд вважає, що доводи скарги в частині допущення державним виконавцем Лижником В.О. неправомірної бездіяльності щодо несвоєчасного виконання рішення є необґрунтованими та в задоволенні скарги в цій частині також слід відмовити.

З матеріалів виконавчого провадження оглянутих судом вбачається, що під час здійснення виконавчих дій державним виконавцем було встановлено наявність на банківському рахунку боржника в АТ «Таскомбанк» коштів, достатніх для задоволення вимог стягувача.

На вказані кошти відповідно до постанови державного виконавця було накладено арешт та 04.11.2014 року до АТ «Таскомбанк» було направлено платіжну вимогу.

В своїй скарзі ОСОБА_1 просила зобовязати виконавчу службу припинити бездіяльність, шляхом складання державним виконавцем розпорядження про перерахування коштів з відповідного рахунку відділу виконавчої служби на користь стягувача в сумі 85284 грн. 48 коп. та 500 грн.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, таке розпорядження державним виконавцем було складено.

Так, 19.02.2015 року грошові кошти в сумі 82361 грн. 52 коп. надійшли на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого 27.06.2014 року та відповідно до ст.45 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем було видане розпорядження, затвердженим начальником виконавчої служби 23.02.2015 року, про перерахування коштів в сумі 73425 грн. 71 коп. на користь ОСОБА_1 на відповідний рахунок у банківський установі; перерахування 8867 грн. 71 коп. виконавчого збору та 68 грн. 10 коп. витрат на проведення виконавчих дій.

Як зазначив державний виконавець Лижник В.О. в своїх поясненнях під час розгляду справи, решта коштів в сумі 12792 грн. 67 коп. є утриманим податком. Вказані суми розраховані виходячи із довідки, наданої боржником на вимогу державного виконавця.

Разом з тим, під час дослідження вказаної довідки судом встановлено, що зазначені в ній суми фактично розраховані виходячи із сум, присуджених за рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.09.2013 року, яке в подальшому було скасовано, а не виходячи із суми коштів, присуджених на користь ОСОБА_1 за рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.06.2014 року.

Таким чином, судом встановлено, що державним виконавцем не було вжито всіх передбачених законом заходів спрямованих на виконання судового рішення, зокрема щодо визначення суми заборгованості, що підлягає стягненню з урахуванням утримання при виконанні рішення з цих сум обовязкових податків, платежів і зборів та вжиття заходів щодо їх стягнення в повному обсязі.

А тому, суд приходить до висновку, що вимоги скарги ОСОБА_1, викладені в п.2 уточненої скарги від 12.03.2015 року, слід задовольнити частково та зобовязати державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції ОСОБА_3 вжити передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи для примусового виконання в повному обсязі рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.06.2014 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,11,30,38,39,52,45,65,82 Закону України «При виконавче провадження», ст.ст.3,10,11,27,197,383,386-387,389 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи - Заводський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, Публічне акціонерне товариство «Дніпровагонмаш», про визнання бездіяльності державного виконавця неправомірною, зобовязання припинити бездіяльність шляхом вчинення певних дій задовольнити частково.

Зобовязати державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції ОСОБА_3 вжити передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи для примусового виконання в повному обсязі рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2014 року.

В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.Ю.Казак