Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2155/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Березій Ю.А.
Доповідач Чорнобривець О. С.
РІШЕННЯ

Іменем України

15.09.2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Чорнобривець О.С.

суддів - Потапенка В.І.,

Черненко В.В.

за участю секретаря - Гончар В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 28 травня 2015 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», Управління Пенсійного фонду України в Маловисківському районі Кіровоградської області про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», Управління Пенсійного фонду України в Маловисківському районі Кіровоградської області про зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування зазначає, що оскаржуваним наказом він був переведений з роботи слюсаря по ремонту автомобілів на роботу постачальника кріпильних матеріалів в шахту з правом управління автонавантажувачем по 6 розряду з почасово-преміальною оплатою праці, погодинною тарифною ставкою, з особливо тяжкими та особливо шкідливими умовами праці, з повним робочим днем, з присвоєнням категорії «А», як працюючому з джерелами іонізуючого випромінювання. При переведенні на нову роботу він був ознайомлений з наказом під розпис і будь-яких виправлень в наказі не було. На новій роботі він фактично працював гірником підземним, а не постачальником кріпильних матеріалів і не розумів різницю між цими трудовими функціями. Позивач вважає, що при переведенні на нову роботу адміністрація підприємства невірно визначила найменування його професії та трудової функції, а при звільненні з роботи по досягненню пенсійного віку, він виявив виправлення в трудовій книжці та в наказі про переведення, що порушує його трудові права.

Посилаючись на такі обставини просив зобов'язати підприємство внести зміни до наказу № 334 о/с від 26.05.1997 року і до трудової книжки позивача, змінивши назву професії з «постачальника кріпильних матеріалів» на «гірника підземного» та зобов'язати Управління ПФУ в Маловисківському районі Кіровоградської області здійснити перерахування пенсії ОСОБА_3 і призначити пенсію як гірнику підземному на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою КМУ від 11.03.1994 року № 162.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 28 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом відмовлено у задоволенні позову в частині вимог до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» щодо зміни назви професії з «постачальника кріпильних матеріалів» на «гірника підземного» за недоведеністю.

Судова колегія погоджується з висновком суду виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу по Смолінському Рудоуправлінню Східного гірничо-збагачувальному комбінату по особовому складу від 26.05.1997 року № 334 л/с ОСОБА_3, слюсаря по ремонту автомобілів, з 27.05.1997 року переведено постачальником кріпильних матеріалів у шахту з правом управління автонавантажувачем по 6 розряду з почасово-преміальною оплатою праці, почасовою тарифною ставкою 0,61 грн. з важкими шкідливими умовами праці, з повним робочим днем, з присвоєнням категорії «А», як працюючому з джерелом іонізуючого випромінювання, що підтверджується копією наказу, копією особової картки.

Вищевказаний наказ виносився на підставі особисто написаної заяви ОСОБА_3 та за згодою начальника дільниці № 6 ОСОБА_4

На підставі наказів керівництва шахти на підприємстві відповідно до законодавчо визначеної періодичності проводилась атестація робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення.

Відповідно до результатів проведеної атестації «Постачальник кріпильних матеріалів у шахту» виконував постачання трипільних матеріалів у шахту і вказану професію віднесено до списку №2 розділу 1 підрозділу 1, пункту «а» згідно з вимогами Постанови КМУ від 01.08.1992 року «Про атестацію робочих місць за умовами праці».

Факт виконання позивачем роботи саме постачальника кріпильних матеріалів у шахту був ретельно перевірений судом на підставі наданих відповідачем документів і доведений належними доказами, які є достатніми.

Таким чином, суд дійшов правильного висновку про те, що позивач ОСОБА_5 виконував роботу за професією постачальника кріпильних матеріалів у шахту, тобто виконував роботу, яка пов'язана з роботою не поверхні, не працював у підземних умовах, не виконував роботу гірника, отже немає права на пільги за Списком № 1.

Правильно дана оцінка доводам позивача щодо виправлення у трудовій книжці позивача в частині умов праці, шляхом закреслення слів „Особливо" у словосполученні „особливо тяжкими" та „особливо шкідливими" умовами праці. Вказані виправлення не впливають на обставини щодо фактичного виконання трудових обов'язків позивачем та внесені працівниками кадрової служби підприємства з метою усунення технічної помилки, що не суперечить положенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці, Мінюсту та Мінсоцзахисту населення України від 29.07.1993року № 58.

Враховуючи наведене, суд дав належну оцінку наявним доказам у справі та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для зміни назви професії у трудовій книжці позивача.

Рішення суду в цій частині відповідає обставинам справи та вимогам закону, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Щодо вимог позивача до управління Пенсійного фонду України в Маловисківському районі про зобов'язання здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення із закриттям провадження у справі щодо цієї частині позовних вимог, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства/п.1ч.1 ст.205 ЦПК України/.

Відповідно до ст. ст.15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ провадиться за правилами іншого судочинства. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, які містяться у постанові від 01.03.2013року №3 „Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ", суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню. За визначенням понятий, що містяться у ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України, Пенсійний фонд України є суб'єктом владних повноважень.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до викладеного спір щодо перерахунку пенсії підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, що відповідно до ч.1 ст. 310 ЦПК України, є підставою для скасування рішення в цій частині із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.303, 307, ч.1 ст. 310, п.1ч.1 ст.205, ст.314, ст.316 ЦПК України, колегія суддів, -

Вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 28 травня 2015 року в частині позовних вимог щодо зобов'язання Управління ПФУ в Маловисківському районі Кіровоградської області здійснити перерахування пенсії ОСОБА_3 скасувати, провадження у справі в цій частині позовних вимог закрити. Роз'яснити ОСОБА_3 право на звернення до суду адміністративної юрисдикції.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: