Справа № 369/2616/15-ц
Провадження № 2/369/1554/15
13 травня 2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Волчка А.Я.,
за участю секретаря Ткачук Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, -
У березні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави.
Заявлені позовні вимоги обґрунтовувало тим, що відповідно до укладеного договору № К3VIAK01956297 від 10.07.2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк», Відповідач отримав кредит у розмірі 51 139,12 дол. США на наступні цілі: 47 365,00 дол. США на купівлю автомобіля, 3 993,68 дол. на оплату разових страхових платежів, комісії та внесення в Державний реєстр зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10.07.2014 року .
ПАТ КБ «Приватбанк» зобовязання за вищевказаним кредитним договором перед Відповідачем виконав у повному обсязі, а саме: надав кредитні кошти у розмірі 51 139, 12 дол. США.
У порушення вимог закону та умов договору, Відповідач зобовязання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, оскільки не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки.
У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором, заборгованість Відповідача перед ПАТ КБ «Приватбанк» становить 3 369,64 дол. США, яка складається з наступного: 1 763,23 дол. США заборгованість за кредитом, 1 556,16 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом, 50,25 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.
В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 10.07.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_1 було укладено договір застави рухомого майна. Згідно з договором застави Відповідач надав в заставу автомобіль Nissan, модель: Murano, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий універсал, № кузова/шасі: JN1TANZ50U0100643, реєстраційний номер: АІ 0258 ВМ, що належить на праві власності ОСОБА_1.
Як зазначив Позивач, згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та вищезазначеного договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця.
Позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № К3VIAK01956297 від 10.07.2007 року в сумі 3 369,64 дол. США, що за курсом 15,77 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.01.2015 року складає 53 139,22 грн., вилучити у ОСОБА_1 та передати в заклад ПАТ КБ «Приватбанк» предмет застави автомобіль Nissan, модель: Murano, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий універсал, № кузова/шасі: JN1TANZ50U0100643, реєстраційний номер: АІ 0258 ВМ, що належить на праві власності ОСОБА_1; комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) вищезазначеного автомобіля; звернути стягнення на предмет застави - автомобіль Nissan, модель: Murano, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий універсал, № кузова/шасі: JN1TANZ50U0100643, реєстраційний номер: АІ 0258 ВМ, що належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію т/з замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по свідоцтву про реєстрацію т/з або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України; стягнути з Відповідача судові витрати.
В судове засідання представник Позивача не зявився, подав до суду письмову заяву з проханням слухати справу у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не відомі.
Відповідно до ч.1. ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі згоди позивача та її представника суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету ОСОБА_2 Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог з наступних підстав.
У ст. 3 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.
Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.
Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до укладеного договору № К3VIAK01956297 від 10.07.2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк», Відповідач отримав кредит у розмірі 51 139,12 дол. США на наступні цілі: 47 365,00 дол. США на купівлю автомобіля, 3 993,68 дол. на оплату разових страхових платежів, комісії та внесення в Державний реєстр зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10.07.2014 року .
Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 отримав кошти за вказаним договором у межах кредитного ліміту та використав їх за цільовим призначенням.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У порушення вимог закону та умов кредитного договору, Відповідач зобовязання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, у звязку із чим у останнього виникла заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк», що становить 3 369,64 дол. США, яка складається з наступного: 1 763,23 дол. США заборгованість за кредитом, 1 556,16 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом, 50,25 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 10.07.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_1 було укладено договір застави рухомого майна. Згідно з договором застави Відповідач надав в заставу автомобіль Nissan, модель: Murano, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий універсал, № кузова/шасі: JN1TANZ50U0100643, реєстраційний номер: АІ 0258 ВМ, що належить на праві власності ОСОБА_1.
Відповідно до норми ст.572 ЦК України, яка кореспондується з нормою ст.1 Закону України "Про заставу", в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Ст.579 ЦК України, яка корелюється зі ст.19 Закону України "Про заставу", передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч.2 ст.590 ЦК України та ч.1 ст.20 Закону України "Про заставу" встановлено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
Пунктом 15.7.1. вищезазначеного договору застави від 10.07.2007 року визначено, що заставодержатель вправі звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Пункт 15.7.3. надає право заставодержателеві звернути стягнення на предмет застави у випадку порушення заставодавцем будь-якого із зобов'язань, передбачених умовами кредитного договору.
Відповідно до пункту 24 договору застави від 10.07.2007 року звернення стягнення на предмет застави здійснюється зокрема, шляхом продажу заставодержателем предмета застави з укладенням договору-купівлі продажу з третьою особою-покупцем з наданням права заставодержателю укладати договори купівлі-продажу предмета застави від імені заставодавця.
Ст.1 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.
Отже, Закон України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" є спеціальним законом з питань правового режиму регулювання обтяжень рухомого майна. Положення Закону України "Про заставу" застосовуються лише в частині, що не суперечать Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".
Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.
Пунктом 4 ч.2 ст.25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" установлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст.26 цього Закону.
Пунктом 2 ч.1 ст.26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачено, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зокрема, продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах.
Таким чином, у відповідності до наведених законодавчих норм Позивач вправі вимагати в рахунок заборгованості Відповідача, яка виникла за кредитним договором за № К3VIAK01956297 від 10.07.2007 року, звернути стягнення на предмет застави, а саме автомобіль Nissan, модель: Murano, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий універсал, № кузова/шасі: JN1TANZ50U0100643, реєстраційний номер: АІ 0258 ВМ, що належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом реалізації предмета застави через проведення публічних торгів, відповідно до Закону України «Про заставу» та Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».
Більш того, слід зазначити, що суд не вправі надавати заставодержателеві право на продаж предмета застави шляхом укладення від імені заставодавця договору купівлі-продажу, оскільки тим самим суд фактично видасть заставодержателеві від імені заставодавця доручення на реалізацію майна.
Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо надання повноважень на отримання дублікату свідоцтво про реєстрацію т/з замість втраченого, зі знаттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по свідоцтву про реєстрацію т/з або його дублікату для його подальшої реалізації, а також ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, оскільки такі вимоги не ґрунтуються на положеннях цивільного законодавства України, в тому числі і Закону України «Про заставу».
Також, посилаючись на ч.2 ст.28 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" позивач просив суд витребувати у відповідача та передати позивачеві предмет застави, комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (передати майно у заклад).
Частиною 2 ст.575 ЦК України визначено, що закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом -у володіння третій особі.
Відповідно до норми ч.2 ст.28 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов'язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими ст.8 цього Закону.
Позивач не надав суду доказів на підтвердження реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а також того, що протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишилося не виконаним. Окрім того, суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що на даний час предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника.
За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмовити ПАТ КБ "ПриватБанк" у задоволенні позову в частині вимог про витребування у відповідача та передання позивачеві предмета застави, комплекту ключів та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем по справі були порушені вимоги кредитного договору, що спричинило виникнення заборгованості перед позивачем, а тому вимоги позивача по даному позову підлягають до часткового задоволення.
В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати, суд покладає на Відповідача.
З огляду на вищевикладене, відповідно до ст.ст. 15, 16, 526, 530, 533, 536, 572, 576, 584, 585, 589-590, 625, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, ст.ст.19, 20, 44-46 Закону України "Про заставу", ст.ст.1, 24-28 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" та, керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 88, 209, 222-224 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: А. Я. Волчко