РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/3057/15-ц

пр. № 2/759/2697/15

23 квітня 2015 року м. Києва

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.;

при секретарі Борщ Р.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 р. позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі на утримання дітей, тобто на ОСОБА_3 у розмірі 750 грн. 00 коп., а на ОСОБА_4, 550 грн. 00 коп., посилаючись на ті підстави, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку стосовно утримання та виховання своєї дитини та у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги.

У судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити, зазначивши, що діти потребують додаткових витрат.

Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував частково, надавши заяву в якій зазначив, що згоден сплачувати на обох дітей аліменти у розмірі 500 грн. 00 коп. (а.с.19).

Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1, 3 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно статті 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне положення дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей, інші обставини, що мають істотне значення для справи.

Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Як встановлено у судовому засіданні, між сторонами було укладено шлюб 14.07.2000 р. у відділі реєстрації громадянського стану Старокиївського районного управління юстиції у м. Києві, який 21.02.0212 р. було розірвано рішенням Святошинського районного суду м. Києва (а.с.6-8).

Від даного шлюбу у сторін є спільні діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3-4).

Враховуючи обов'язок обох батьків утримувати дитину, а також обставини, зазначені у ст. 182 Сімейного Кодексу України та погодження сторін, щодо розміру аліментів, суд вважає необхідним призначити аліменти на утримання дітей ОСОБА_3, та ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі 500 грн. 00 коп.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що передбачені законом підстави стягнення аліментів з відповідача підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 57, 60, 61, 88, 179, 212, 214, 218, 224 ЦПК України, ст.ст. 180-182, 191, 192, 197 Сімейного кодексу України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1., на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі 500 грн. 00 коп.. до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, починаючи з 26.02.2015 р.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: