ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я Справа № 636/107/14-ц

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ Провадження № 2/636/23/15

02 липня 2015 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Бондар С.Б., за участю секретаря судового засідання Веприцької С.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3

та представника позивача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на 1/3 частину квартири,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулись до Чугуївського міського суду з зазначеним позовом, неодноразово уточненим та просять витребувати у ОСОБА_5 на їх користь 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, визнати за кожним право власності на 1/3 частину вказаної квартири, посилаючись на те, що з 27 квітня 1998 року є належними власниками спірної квартири на підставі чинного свідоцтва про право власності, виданого комісією про приватизацію житла ЖКВ ВАТ «Чугуївська паливна апаратура». ОСОБА_5 в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним свідоцтва про приватизацію від 27 квітня 1998 року, де визначені власниками квартири ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 по 1/3 частки кожному, відмовлено.

В подальшому спірна квартира була неодноразово відчужена і на сьогоднішній момент власником спірної квартири є відповідач ОСОБА_5 В обґрунтування позовних вимог позивачі також зазначають, що згідно рішення Чугуївського міського суду від 18 грудня 2000 року, яке в подальшому було скасовано, зазначена квартира відповідно до договору купівлі-продажу між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вибула з володіння поза їх волею, що є наслідком застосування ч. 1 ст. 388 ЦК України, а саме витребування у ОСОБА_5, як власника спірної квартири на підставі договору дарування між ОСОБА_5 та ОСОБА_7, зазначені частки квартири.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, за довіреністю - ОСОБА_2, та адвокат ОСОБА_4, якій на підставі угоди про надання правової допомоги представляє інтереси позивача ОСОБА_3 та представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, позовні вимоги підтримали, надав пояснення, аналогічні до викладених у позовній заяві та уточненнях до позову, просили позов задовольнити.

Від відповідачів в матеріалах справи наявні заяви про розгляд справи без їх участі, та письмові заперечення проти позову, де відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 просили суд застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності, зазначив, що позивачі знали про порушення своїх прав у 2010 році, коли відбулося відчуження спірної квартири, однак до суду звернулись із позовною заявою 14 січня 2014 року, пропустив трьохрічний строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволені позову.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вислухав сторони, перевіривши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлені таки факти та відповідні їм правовідносини.

У листопаді 2000 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, виданого комісією про приватизацію житла при ЖКВ ВАТ «Чугуївська паливна апаратура» від 27 квітня 1998 року, на підставі якого квартира № 21 будинку № 105 по вулиці харківській у місті Чугуєві Харківській області належить їй та ОСОБА_3 з сином останньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 по 1/ частини кожному.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 19 червня 2008 року в

задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання

недійсним свідоцтва про право власності від 27 квітня 1998 року на вищезазначену спірну квартиру відмовлено.

Ухвалою Судової колегії судової палати по цивільним справам апеляційного суду Харківської області від 17 вересня 2008 року дане рішення залишено без змін і вступило в законну силу.

15 жовтня 2001 року ОСОБА_5 отримано нове свідоцтво про право власності на спірну квартиру, видане відділом ЖКГ будівництва та комунальної власності виконкому Чугуївської міської ради, зареєстроване в Чугуївському МБТІ за №4422/9.3.

Дане свідоцтво, видане їй на підставі рішення Чугуївського міського суду від 18 грудня 2000 року, яке пізніше було скасовано, і при новому розгляді справи в позові ОСОБА_5 про визнання свідоцтва про право власності від 27 квітня 1998 року недійсним, було відмовлено.

24 квітня 2007 року спірна квартира ОСОБА_5 була продана ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, завіреного нотаріусом Чугуївської нотаріальної контори Харківської області зареєстрованого в реєстрі за №1-561.

07 серпня 2010 року право власності на спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу перейшло від ОСОБА_6 до ОСОБА_7, яка 27 січня 2011 року подарувала її ОСОБА_5, яка на теперішній час є власником спірної квартири, проживає там постійно до сьогоднішнього дня.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Статтею 256 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно до вимог ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

На підставі вимог ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частинами 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові.

Таким чином, суд застосовує до спірних правовідносин строк позовної давності і вважає, що позивачі, враховуючи звернувшись із позовною заявою 14 січня 2014 року, пропустили трьохрічний строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволені позову, враховуючи, що момент виникнення у позивачів права на позов виник у 2010 році, коли на підставі договору купівлі-продажу від 07 серпня 2010 року право власності на спірну квартиру перейшло від ОСОБА_6 до ОСОБА_7

Судом встановлено, що позивачі звернулись до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом зі спливом строку позовної давності, встановленого ст. 257 Цивільного кодексу України, спеціальної позовної давності для даних правовідносин законом не встановлено, без відповідних заяв після уточнень позовних вимог про відновлення такого строку.

Відповідно до ч. 5 ст. 267 Цивільного кодексу України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Отже, порушене право відлягає захисту лише за умови поважності причин пропуску позовної давності, таких причин судом не встановлено.

Крім того, з дня укладення договору купівлі-продажу спірної квартири 24 квітня 2007 року пройшло на момент подачі позову сім років, з дня видачі свідоцтва про право власності за

№ 442293 від 15 жовтня 2011 року з урахуванням обставин справи предявлені за межами строку позовної давності, що згідно приписів ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, у звязку із заявою сторони у спорі, є підставою для відмови в такому позові.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 256, 257, 259, 261, 267 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на 1/3 частину квартири відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення виготовлений 02 липня 2015 року.

Суддя: С.Б. Бондар