Справа № 462/1087/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2015 року Залізничний районний суд м. Львова у складі :

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

при секретарі: Каралюс Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання проведення реконструкції з розширенням балкону не погіршення умов експлуатації і проживання та визнання відмови в наданні згоди на експлуатацію реконструйованого балкону необґрунтованою та безпідставною, суд, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просить визнати, що проведення реконструкції з розширенням балкону квартири АДРЕСА_1 не погіршує умови експлуатації і проживання гр. ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_2, визнати необґрунтованою та безпідставною відмову гр. ОСОБА_2 надати письмову згоду на експлуатацію реконструйованого балкону квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_3 позовні вимоги обґрунтовує тим, що квартира АДРЕСА_3 належить йому на праві приватної власності. У 2008 році позивач здійснив прибудову до існуючого балкону та збільшив його розмір до 5600х850 мм. В подальшому позивач розпочав процедуру узаконення вказаної самочинної реконструкції, проте, відповідач ОСОБА_2, яка є мешканкою квартири АДРЕСА_4, відмовилась надавати письмову згоду щодо експлуатації самочинно розширеного балкону пояснюючи тим, що він затіняє її кімнату. Проте, на думку позивача, вказана проведена реконструкція жодним чином не погіршує умови експлуатації та проживання гр. ОСОБА_2 в її квартирі. В звязку з наведеним просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив, що він являється власником квартири АДРЕСА_5, приблизно у 2008році ним було самовільно проведено реконструкцію існуючого балкону квартири із його розширенням, проте було зібрано всі необхідні документи на міжвідомчу комісію Залізничної районної адміністрації для узаконення, проте дані документи залишені без розгляду, оскільки ним не надано згоду від гр. ОСОБА_2, яка являється власником квартири 42, що знаходиться на першому поверсі цього ж будинку. Відповідач йоому відмовляє у наданні згоди посилаюсь на різні причини. Вважає, що відповідач безпідставно відмовляє у наданні письмової згоди, а тому просить позов задовольнити.

У суді представник позивача - адвокат ОСОБА_3, який діє на підставі договору від 10.06.2015р. /а.с.47, 48/ позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини та мотиви викладені в позові, крім цього, зазначив, що позивачем здійснено реконструкцію існуючого балкону з первинного розміру 3,00х0,85м до 5,60х0,85м., однак така реконструкція відповідає діючим будівельним нормам і правил, що стверджується технічним висновком, доданим до справи, і згідно інсоляційного висновку квартира відповідача забезпечена інсоляцією, що у кілька разів перевищує нормативну, а тому посилання відповідача, як на відмову у наданні згоди про затінення розширеним балконом її квартири є необґрунтованою, тому просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання повторно не зявилась, хоча про день та час розгляду справи була належним чином повідомлена, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, заперечень на позовну заяву відповідачем в суд подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст.169, 224 ЦПК України приходить до переконання про можливість розглянути справу по суті на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, зясувавши дійсні обставини справи, вивчивши зібрані по справі докази, суд приходить до переконання, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_6. Дана квартира розміщена на другому поверсі пятиповерхового житлового будинку, що стверджується технічним паспортом, долученим до матеріалів справи. /29/.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2, яка є мешканкою квартири АДРЕСА_7, заперечила щодо експлуатації самочинно розширеного балкону у кв. №46, доведеного до розм. 0,85х5,60 м на консолях /а.с.37/.

Згідно ст.152 ЖК України переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої ОСОБА_3 народних депутатів.

Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено процедуру отримання дозвільних документів для будівництва, реконструкції обєктів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач отримав технічні висновки за результатами обстеження квартири АДРЕСА_8 у 2008 році, проте не отримав дозволу на експлуатацію самочинно реконструйованого балкону.

Згідно розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 346 від 13.05.2010р. «Про самочинне будівництво гр. ОСОБА_1П.» затверджено висновок міжвідомчої комісії - протокол № 16 від 11.05.2010 р.§ 19 та зобовязано гр. ОСОБА_1, власника кв. № 46 на вул. Виговського, 17, в термін до 01.07.2010р. демонтувати самочинно розширений балкон та привести його планування до попередніх розмірів 0,85х3,00 м. З даного розпорядження вбачається, що таке видано на підставі інформації ЛКП «Богданівка», враховуючи скаргу гр. ОСОБА_2, мешканки кв. № 42 на вул. Виговського, 17, керуючись рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 18.11.2005р. № 1224 «Про внесення змін і доповнень до рішення виконавчого комітету від 06.05.2005р. № 406 «Про затвердження Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові». /а.с.38/.

Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

З аналізу наведених положень закону вбачається, що захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

В той же час, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст.16 ЦК України.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачем необґрунтовано та недоведено суду підставність позовних вимог, обраний позивачем спосіб захисту свого права не передбачений чинним законодавством. Крім цього, суд враховує те, що позивач не оспорював розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 346 від 13.05.2010 р. «Про самочинне будівництво гр. ОСОБА_1П.» та, на даний час, воно є чинним.

З огляду на вказані обставини та виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити .

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 3, 4, 11, 16 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а у разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Бориславський Ю. Л.