АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/708/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 34 Колода Л. Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКачана О. В.
суддівОхріменко Н. І. , Фетісової Т. Л.
при секретаріПосипайко А. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 липня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, мотивуючи тим, що 29.07.2013 року о 15.00 год сталася дорожньо-транспортна пригода з вини відповідача. Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 9 вересня 23013 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні ДТП та притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України. Внаслідок ДТП автомобілю позивача завдано механічних пошкоджень, які згідно зі звітом про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого автомобіля від 8.08.2013 року становлять 95605 грн 14 коп, а йому особисто страждань, які полягають у тому, що автомобіль не придатний до використання.

Просив суд стягнути з відповідача на свою користь майнову шкоду в розмірі 46604 грн 14 коп, витрати з оплати транспортування у розмірі 10027 грн та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 липня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 46 604 грн 14 коп, витрати по оплаті транспортування в сумі 10 027 грн, моральну шкоду в сумі 1 000 грн та судові витрати в сумі 576 грн. 31 коп, а всього 58 207 грн 45 коп, в частині стягнення моральної шкоди в сумі 9 000 грн відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, оскільки вважає його ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 17 вересня 2014 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 липня 2014 року скасовано, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2015 року частково задоволено касаційну скаргу представника ОСОБА_8 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 13..03.2014 року, ухвалу скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши сторони та доповідача, колегія дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення по наступним мотивам.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини: 29 липня 2013 року о 15 год 00 хв на 300 км + 890 м автодороги Київ-Одеса ОСОБА_6, керуючи автомобілем марки Opal Movano, державний номерний знак НОМЕР_1, порушив п.п. 10.1 10.3 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого відбулось зіткнення з транспортним засобом марки Nissan Note, державний номерний знак НОМЕР_2, що належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_7 Згідно зі звітом від 8 серпня 2013 року № 24.08/13 про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу, вартість матеріального збитку, завданого позивачу, становить 95 604 грн 14 коп. Згідно зі страховим полісом від 20 вересня 2012 року № АВ/7903552 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 була застрахована у ТДВ «СК «Просвіта», ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну - 50000 грн, франшиза - 1000 грн. Згідно з рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 22 січня 2014 року стягнуто з ТДВ «СК «Провіта» на користь ОСОБА_7 суму страхового відшкодування у розмірі 49 000 грн, витрати на оплату експертизи в сумі 700 грн та судові витрати в сумі 497 грн, а всього 50 197 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням у сумі 46604 грн 14 коп, вартість транспортування пошкодженого транспортного засобу у сумі 10027 грн та 1000 грн моральної шкоди.

Колегія вважає, що повністю погодитись з висновками суду в частині розміру відшкодування збитків не можна по наступним мотивам.

Як вбачається із даних звіту про оцінку вартості збитків від 8.08.2013 року за № 24/08/13, сума завданого збитку становить 95605,14 грн - а.с. 12-32.

Така ж сума збитків встановлена рішенням Вишгородського райсуду Київської області від 22 січня 2014 року.

Відповідач ОСОБА_6 не був учасником судового процесу у Вишгородському райсуді і він та його представник заявили у даному засіданні про свою не згоду із висновками спеціаліста у звіті від 8.08.2013 року за № 24/08/13.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" особи, які не брала участі в цивільній, господарській або адміністративній справі, в якій судом ухвалене відповідне судове рішення, мають право при розгляді іншої цивільної справи за їх участю оспорювати обставини, встановлені цими судовими рішеннями. У даному випадку суд ухвалює рішення на основі досліджених у судовому засіданні доказів.

Висновками проведеної за клопотанням представника відповідача експертизи від 15.04.2015 року за № 243/15-23 встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 95605,14 грн, а вартість автомобіля на час ДТП - 88398,72 грн, тобто вартість ремонту перевищує вартість автомобіля.

Відповідно до п. 9 постанови пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодувати вартість майна, що не може використовуватись за призначенням, проте має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Представник відповідача заявив вимогу про передачу решток автомобіля ОСОБА_6 в обмін на відшкодування його вартості.

Так як вартість відновлювального ремонту перевищує вартість самого автомобіля, така вимога потерпілого підлягає задоволенню.

Однак виконати передачу решток пошкодженого автомобіля відповідачу неможливо, оскільки даними копії договору купівлі-продажу транспортного засобу від 5.11.2013 року (а.с. 140-141) встановлено, що позивач у м. Воронежі (Російська Федерація) продав належний йому автомобіль Nissan Note, 2011 року випуску, за 80 000 руб. Відповідно до даних вказаного договору продано саме той автомобіль, який був у ДТП 29.07.2013 року за участю водіїв ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Позивач фактично отримав грошову компенсацію за пошкоджений автомобіль і даним позовом просить повторно стягнути йому компенсацію.

За наведених обставин позов в частині стягнення 45604,14 грн різниці вартості між страховою виплатою і вартістю пошкодженого автомобіля задоволенню не підлягає за його безпідставністю.

Франшиза в розмірі 1000 грн підлягає стягненню з ОСОБА_6, так як він несе майнову відповідальність у розмірі, який не покритий страховим відшкодуванням.

Наявність моральної шкоди встановлено ст. 23 ЦК України і полягає у пошкодженні майна потерпілого, відшкодовується безпосереднім причинителем такої шкоди - ОСОБА_9, підстав для звільнення його від відшкодування колегія не вбачає, рішення суду в частині стягнення моральної шкоди зміні не підлягає.

Колегія вважає, що висновок суду першої інстанції про стягнення витрат на транспортування пошкодженого автомобіля від місця ДТП до м. Києва ґрунтується на наявних у справі доказах. Зокрема квитанція № 003854 від 29.07.2013 року на а.с. 38 на суму 2674 грн є належним і допустимим підтвердженням понесених позивачем витрат і вказана сума має бути стягнута з відповідача.

Разом з тим колегія вважає, що належних та допустимих доказів транспортування автомобіля за межі України позивач не надав.

Вимоги до документів на міжнародні транспортні перевезення встановлені Законом України "Про транспортно-експедиторську діяльність". П. 9 вказаного Закону передбачено у разі міжнародного перевезення складання міжнародної автомобільної накладної. За відсутності належних транспортних документів та при наявності відмітки в договорі купівлі-продажу від 5.11.2013 року на а.с. 140-141 про те, що автомобіль продано в технічно справному стані, слід вважати, що автомобіль позивача вивезено незаконним шляхом, або він покинув територію України своїм ходом.

При таких фактичних обставинах справи квитанція № 00205 від 23.09.2013 року на а.с. 40 на суму 7353 грн не є належним і допустимим доказом витрат позивача по транспортуванню пошкодженого автомобіля за межі України і позов в цій частині задоволенню не підлягає.

При частковому задоволенні позову підлягають перерозподілу судові витрати.

При подачі позову ОСОБА_7 сплатив 795,72 грн судового збору, позов задоволено на суму 3264 грн, відшкодуванню підлягає 1%, але не менше мінімальної суми збору в 243,60 грн.

При подачі апеляції ОСОБА_6 сплатив 397,88 грн, скарга задоволена частково в сумі 52957,14 грн, відшкодуванню підлягає сума в 0,5% до задоволеної частини скарги - 264,79 грн.

Різниця між сумами судового збору складає 264,79 - 243,60 = 21,19 грн, які підлягають стягненню із ОСОБА_7 в користь ОСОБА_6

В основу рішення покладено висновок експерта від 15.04.2015 року, вартість роботи експерта в сумі 2457,60 грн оплатив ОСОБА_6, вказана сума підлягає стягненню із ОСОБА_7 в користь ОСОБА_6

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 липня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково, рішення суду змінити.

Зменшити суму відшкодування матеріальної шкоди із 46604,14 грн до 1000 грн.

Зменшити суму відшкодування транспортних витрат із 10027 грн до 2674 грн.

Стягнути із ОСОБА_7 в користь ОСОБА_6 2457,60 грн витрат по платі експертизи та 21,19 коп виттрат по оплаті судовог збору.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення колегії та рішення суду набувають законної сили з моменту проголошення рішення колегії та можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції на протязі 20 днів з дня проголошення рішення колегії.

Головуючий :

Судді :