АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Васалатій К.А.
№ 22-ц/796/7509/2015 Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі:

головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Крижанівської Г.В., Оніщука М.І.,

при секретарі Троц В.О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Оболонська районна в м.Києві державна адміністрація, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон.

Надано дозвіл на виїзд за кордон до Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в період з 01 травня 2015 року по 31 жовтня 2015 року у супроводі матері ОСОБА_2, без згоди та супроводу батька ОСОБА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 у повному обсязі. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом не було надано належної оцінки наданим ним доказам, а також поясненням відділу опіки та піклування служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації. Зазначає, що він побоюється за життя своєї дочки та належні для неї умови виховання. Надання позивачу ОСОБА_2 дозволу на виїзд дитини за кордон позбавить його можливості бачитися з нею.

В апеляційній інстанції ОСОБА_1 та його представник підтримали апеляційну скаргу та просять її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

В судове засідання представник Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації не з'явився, повідомлений про місце і час розгляду справи. У листі на адресу Апеляційного суду м.Києва Служба в справах дітей Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації просить залишити без змін законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції, оскільки воно відповідає інтересам дитини. Судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у відсутність представника третьої особи.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 лютого 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13 листопада 2012 року шлюб між сторонами було розірвано (а. с. 7).

Від шлюбу сторони мають малолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_2 порушила перед судом питання про надання дозволу на виїзд дочки за кордон до Федеративної Республіки Німеччина в період з 01 травня 2015 року по 31 жовтня 2015 року у її супроводі без згоди та без супроводу батька.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас, фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57, Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років).

За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України (зі змінами і доповненнями) перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Статтею 153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно (ст. 157 СК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 20 лютого 2014 року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб із громадянином Федеративної Республіки Німеччина - ОСОБА_5 (а. с. 9-10). Крім того, як зазначила позивачка, в Німеччині проживають її батьки. У 2012 році відповідач надавав згоду на тимчасовий виїзд дитини за кордон до Німеччини, але зараз відмовляється надати такий дозвіл.

Заперечуючи проти позову, відповідач не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон до Німеччини суперечить інтересам дитини та порушує його права на виховання та спілкування з дитиною.

Відтак, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Посилання апелянта ОСОБА_1, що на даний час він не довіряє ОСОБА_2 колегія суддів розцінює як емоційне ставлення у зв'язку з наявними між сторонами спірні питання щодо визначення місця проживання дитини.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка зібраним доказам по справі, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді