Головуючий суду 1 інстанції - Ткаченко О.Д.
Доповідач - Романченко В.О.
Справа № 408/356/15-ц
Провадження № 22ц/782/353/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого: Романченка В.О.

суддів: Назарової М.В., Лісіциної А.І.

при секретарі: Козубській А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Сєвєродонецьку цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на рішення Біловодського районного суду Луганської області від 28 травня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди в розмірі 137700 гривень та судових витрат, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 (далі позивач) звернулася до суду з даним позовом до ОСОБА_2, в якому просила про стягнення спричиненої їй майнової шкоди з відповідача, посилаюсь на наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про його смерть.

22 червня 2011 року ОСОБА_4 склав заповіт, відповідно до якого призначив спадкоємцем усього майна, яке на день його смерті буде йому належати - ОСОБА_3.

Проте, усе рухоме майно, яке також входить до складу спадщини, присвоїв відповідач у справі ОСОБА_2, який є рідним братом ОСОБА_3

Позивач вказала, що в період з квітня 2014 року по жовтень 2014 року без її відома ОСОБА_2 з двору домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1, вивіз майно, яке належало спадкодавцю, а саме - культиватор КРН-5,6 вартістю 16 тис. гривень, культиватор КПС-4 вартістю 14 тис.грн., придбані в 2000 році спадкодавцем, сіялку СПЧ-8 вартістю 40 тис. грн., придбану в 2001 році, борону БДФП -2,4 вартістю 48 тис. грн., придбану в 2010 році, плуг ПЛН-3 вартістю 6 тис грн., придбаний в 2001 році, косарку вартістю 3 тис . грн., окучник вартістю 2500грн., навісну рейку автосцепу вартістю 1500 гривень, гвинт центральний для неї вартістю 450 гривень, станок свердлильний вартістю 1500 гривень, станок точильний вартістю 500 гривень, 2 молочних бідона вартістю 800 гривень на 35 л кожний, 2 колеса культиватора КРН вартістю 2 тис. грн.,16 дисків на сіялку вартістю 400 грн., інжектор на сіялку вартістю 800 гривень, тиски слюсарні вартістю 250 грн., або всього майна, яке залишилося у спадкодавця на день його смерті на 137700 гривень. Враховуючи, що це рухоме майно повинно належати їй, позивач просила стягнути з відповідача майнову шкоду на вищевказану нею суму за перелічене в позові рухоме майно.

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 28 травня 2015 року позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з відповідача у справі ОСОБА_2 на користь позивача у справі вартість навісної рейки в розмірі 1500 гривень та винта центрального на автосцепку в розмірі 450 гривень, або всього 1950 гривень та 263,60 гривень судового збору. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено за не пред'явленням позовних вимог в частині визначення права власності на спірне майно за позивачем у справі як на спадкове рухоме майно, або за безпідставністю позовних вимог тільки в частині спричиненої майнової шкоди позивачу у справі і в цій частині рішення суду сторонами у справі не оскаржується.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просив: рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому суд не повно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необгрунтованим.

Вислухавши доповідь судді, сторони, які з'явились у судове засідання, розглянувши справу у межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.303 ч.1 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, задовольняючи позовні вимоги позивача ОСОБА_3 про стягнення з відповідача на її користь вартості навісної рейки в розмірі 1500 гривень та винта центрального на автосцепку в розмірі 450 гривень, або всього 1950 гривень та 263,60 гривень судового збору, суд першої інстанції вважав доведеним позивачем та встановленим обставини того, що зазначений інвентар знаходився саме на тракторі, якій належить ОСОБА_3 та зберігався за місцем проживання її батька.

Суд при присудженні вартості навісної рейки та винта виходив з того, що такий інвентар за ствердженням свідка ОСОБА_5, знаходився саме на тракторі, який належить позивачці ( технічний паспорт на а. с. 81) та зберігався за місцем реєстрації її батька, тому без врахування індивідуальних ознак цього інвентарю суд не може вирішити питання про стягнення його в натурі з двох таких пристроїв, які перебувають зараз у відповідача, тому вважає за можливе присудити за нього грошову компенсацію, бо це майно є тільки власністю позивачки у справі, а не спадковим майном.

З вищевказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на наступні обставини.

В силу ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач ОСОБА_3 не надала суду доказів, того, що вказаний вище інвентар є її власністю, а показання свідка ОСОБА_5 свідчать лише про те, що він знаходився тракторі позивача. Відповідач ОСОБА_2 заперечував приналежність зазначеного інвентарю позивачу і наполягав, що навісну рейку він купив в м. Старобільську в 2000 році за 25 гривень, а винт сам зробив з запчастин, що підтверджується представленими апеляційному суду доказами, а саме поясненнями свідка ОСОБА_6.

Проте позивачка не представила суду жодного підтвердженнятого, що вказаний інвентар був придбаний саме нею і належить їй на праві власності. В матеріалах справи взагалі відсутня яка-небудь квитанція або накладна, яка б свідчила про вартість вказаного інвентарю.

При цьому, суд першої інстанції, не з'ясувавши всіх обставин, не дослідивши всіх доказів, навіть не встановши розмір завданої майнової шкоди, прийняв зазначене рішення.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині ухвалене по неповно з'ясованим судом обставинам, з невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушенням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим на підставі ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_3 у задоволенні заявлених позовних вимог до ОСОБА_2 в зазначеній частині.

На підставі зазначеного, апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню.

В іншійчастині рішення суду ні ким не оскаржується, тому підстав для перевірки законності та обґрунтованості рішення в цій частині у колегії суддів не має.

Керуючись статтями 303, 307-309, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Біловодського районного суду Луганської області від 28 травня 2015 року змінити, скасувавши його в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення з відповідача у справі ОСОБА_2 на користь позивачки у справі вартість навісної рейки в розмірі 1500 гривень, винта центрального на автосцепку в розмірі 450 гривень, або всього 1950 гривень, та 263,60 гривень судового збору.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення з відповідача у справі ОСОБА_2 на користь позивачки у справі вартість навісної рейки в розмірі 1500 гривень, винта центрального на автосцепку в розмірі 450 гривень, або всього 1950 гривень, відмовити.

В іншій частини рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання рішення законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: