Справа №585/836/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Глущенко Є. Д.
Номер провадження 22-ц/788/1259/15 Суддя-доповідач - Собина О. І.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Хвостика С. Г. , Околота Г. М. ,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк»

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 травня 2015 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3

про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

24 березня 2015 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_3, обґрунтовуючи його тим, що 21 березня 2003 року був укладений договір № 1166, відповідно до якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 3800 дол. США на термін до 21 березня 2008 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. У зв'язку з порушенням виконання кредитного зобов'язання, станом на 10 лютого 2015 року відповідач заборгував банку 2068,28 дол. США, в тому числі: заборгованість за кредитом - 249,52 дол. США, заборгованість по процентах за користування кредитом - 378,65 дол. США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 1440,11 дол. США. Тому просив суд постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 2068,28 дол. США, що за курсом 24,84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10 лютого 2015 р. складає 51376,08 грн.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 травня 2015 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приват Банк» відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність ухваленого рішення, на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не вірно застосував строк позовної давності та у зв'язку з його пропуском безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог, не взявши до уваги ту обставину, що ст. 264 ЦК України визначено, що визнання боргу перериває позовну давність у цивільних правовідносинах, на які вона поширюється. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Зазначає, що відповідач продовжує сплачувати заборгованість і останній платіж відбувся у 2011 році, а тому строк позовної давності був перерваний.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення відповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 21 березня 2003 року між сторонами укладено договір № 1166 ФОБ відкриття та обслуговування карткового рахунку №238896, відповідно до якого банк відкриває клієнту картковий рахунок й зобов'язується проводити всі операції по ньому у відповідності з діючим законодавством України, правилами користування картковими продуктами (а.с.7).

Також сторонами був укладений додатковий договір №1 до договору №1166 про відкриття та обслуговування карткового рахунку №НОМЕР_1 від 21 березня 2003 року про встановлення кредитного ліміту Visa-Service в сумі 3800 дол. США. зі сплатою за користування кредитним лімітом 14% та можливі штрафні санкції, передбачені договором. З метою забезпечення своєчасного повернення кредиту між сторонами був укладений договір застави квартири (а.с.8).

Судом встановлено, відповідач кредитні кошти отримав 21 березня 2003 року, що стверджується випискою по особовому рахунку.

Також місцевим судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що кошти на погашення отриманого кредиту відповідачем останній раз внесені 28 березня 2008 року в сумі 85 дол. США. (а.с.35).

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором №1166 від 21 березня 2003 року, станом на 10 лютого 2015 року за відповідачем утворилася заборгованість у сумі 2068,28 дол. США, а саме: заборгованість за кредитом - 249,52 доларів США, заборгованість по процентах за користування кредитом - 378,65 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 1440,11 доларів США. (а.с.4-6).

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ч.1 ЦПК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046, ч.1 ст. 1048 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на отримання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором або законом.

Частина 1 ст. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 14 квітня 2015 року відповідач ОСОБА_3 до ухвалення рішення судом першої інстанції звернувся із письмовою заявою про застосування строку позовної давності до вимог, заявлених позивачем у справі (а.с.23).

Крім того, відповідач в своїй письмовій заяві зазначав, що він регулярно вносив платежі за кредитним договором у розмірах визначених графіком. Якщо іноді він невчасно вносив щомісячні платежі, то він сплачував за це штрафні санкції і останній платіж він вніс 28 березня 2008 року і вважає, що заборгованість за кредитним договором погашена. Після зазначеного строку він платежі за кредитним договором не вносив. Дані обставини він підтвердив і в суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо переривання строку позовної давності, у зв'язку із сплатою відповідачем коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в 2011 році, оскільки, як вбачається із розрахунку заборгованості, на який посилається апелянт, в ньому взагалі відсутні відомості про сплату будь-яких коштів за кредитним договором починаючи з 29.03.2008 року, а тому місцевим судом обґрунтовано відмовлено в задоволенні позовних вимог, у зв'язку із спливом строку позовної давності.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, справа розглянута в межах позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приват Банк» відхилити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 травня 2015 року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -