У х в а л а

іменем україни

30 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Касьяна О.П., Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання заповіту частково недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати частково недійсним заповіт подружжя ОСОБА_6 (батька позивача) та ОСОБА_7, складений на користь ОСОБА_8 та ОСОБА_5, посвідчений 20 травня 2005 року державним нотаріусом Петриківської державної нотаріальної контори Мітлицькою Л.Г., за яким подружжя заповіло належний їм житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1.

На обґрунтування своїх вимог посилався на ті обставини, що останній заповіт батька, складений 17 серпня 2011 року за рішенням суду від 19 вересня 2013 року визнаний недійсним в частині розпорядження житловим будинком з господарськими спорудами, тому на підставі ч. ч. 2, 3, 4 ст. 1254 ЦК України оспорюваний заповіт свою дію не відновлює та є недійсним, просив задовольнити позов.

29 жовтня 2014 року ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області до участі у справі залучено Петриківську державну нотаріальну контору як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, надавши належну оцінку обставинам справи, повно та всебічно з'ясувавши та встановивши їх, правильно виходив з того, що оспорюваний заповіт щодо розпорядження майном подружжя складений відповідно до вимог закону, як передбачено ст. 1243 ЦК України, і наслідком складення батьком позивача власного заповіту пізніше не було підставою для скасування заповіту подружжя, як і визнання за рішенням суду недійсним його заповіту, не є наслідком застосування до оспорюваного заповіту положень ч. ч. 2, 3, 4 ст. 1254 ЦК України, тому підстави для визнання заповіту подружжя недійсним відсутні.

При цьому судами правильно застосовано закон, що регулює спірні відносини, оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених у мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно відхилити, рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2015 року залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.П. Касьян

В.П. Гончар

Д.О. Остапчук