У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Луспеника Д.Д., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Чулаківської сільської ради Голопристанського району Херсонської області про визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Херсонської області від 25 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2009 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом, у якому з урахуванням уточнень просила визнати за ОСОБА_5, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на нерухоме майно, а саме на майнові комплекси СТФ № 2, МТФ № 2, СТФ № 1 та центральну заправку; визнати за нею, як спадкоємицею за заповітом після померлого ОСОБА_5, право власності на зазначене нерухоме майно.

На обґрунтування позову зазначала, що її дід ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, був керівником ПСП «Довіра», розташованого на території Чулаківської сільської ради Херсонської області. Згідно із статутом підприємства та протоколу засідання комісії по реформуванню КСП «Леніна», правонаступником якого стало ПСП «Довіра», до ОСОБА_5 перейшли усі права і обов'язки засновника підприємства. Рішенням господарського суду Херсонської області від 7 листопада 2006 року діяльність ПСП «Довіра» було припинено та в подальшому його було виключено з Єдиного державного реєстру підприємств, установ та організацій. Відповідно до п. п. 7.7 Статуту майно та грошові кошти підприємства при ліквідації після розрахунків з кредиторами є власністю засновника. Таким майном є СТФ № 2, МТФ № 2, СТФ № 1. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28 грудня 2004 року, виданого Голопристанською державною нотаріальною конторою, вона є єдиною спадкоємицею після смерті діда, а рішенням 30-ї сесії 5 скликання Чулаківської сільської ради від 11 червня 2009 року № 415 їй було дозволено оформлення технічної документації для оформлення права власності на вище перелічені об'єкти. Таким чином, просила задовольнити її позов.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 26 листопада 2009 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано за ОСОБА_5, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на нерухоме майно колишнього ПСП «Довіра», яке залишилось після його ліквідації, а саме: СТФ № 2: свинарник на 900 голів, будівля свинарника на 2400 голів, будівля котельні, будівля блоку службових приміщень 2/3 частини будівлі свинарника, будівля ізолятора, будівля свинарника-маточника; МТФ № 2: дві будівлі корівників 4-рядних, будівля корівника на 300 голів, будівля родильного відділення, будівля котельні, асфальтоване покриттям території; СТФ № 1: будівля свинарника маточника, центральна заправка, яка складається з трьох будівель складу, три цистерни по 3 куб. м, резервуар 50 куб. м, три резервуари по 75 куб. м, два резервуари по 10 куб. м, ємкість для ПММ на 2,6 куб. м, навіс над заправочною колонкою, огорожа з/б 41 секція, які розташовані в АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_4 право приватної власності на успадковане після померлого ОСОБА_5 вищезазначене нерухоме майно колишнього ПСП «Довіра».

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 25 березня 2015 року рішення місцевого суду скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що спірне нерухоме майно належить приватному підприємству «Александр А. Синенко», яке залучено до участі у справі не було, а постановлене рішення суду першої інстанції про визнання за ОСОБА_4 права власності на спірне майно порушує права та інтереси приватного підприємства «Александр А. Синенко». Оскільки у апеляційного суду відсутні повноваження щодо розгляду справ за участю осіб, які не були сторонами по справі, тому суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 25 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

Д.Д. Луспеник

С.П. Штелик