РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2015 Провадження №2/425/581/15

Справа №425/1204/15-ц

Рубіжанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого - судді Москаленко В.В.

при секретарі - Окрошко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

Комунального підприємства „Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства Рубіжанської міської ради Луганської області до ОСОБА_1 про стягнення боргу за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення,-

встановив:

КП „РВУВКГ Рубіжанської міської ради Луганської області звернулося до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.01.1999 року по 31.07.2013 року в сумі 2651 гривень 55 коп., в тому числі сума основного боргу 1901,60 гривень, інфляційні нарахування 499,95 гривень, 3% річних 250,00 гривень. В обґрунтування позову позивач зазначає, що рішенням Рубіжанської міської ради Луганської області від 24 липня 2002 року було утворено юридичну особу КП „РВУВКГ, яка надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення фізичним та юридичним особам міста. Також позивач вказує, що відповідач є його абонентом (особистий рахунок № 23722), що між підприємством та відповідачем встановилися зобов'язальні правовідносини з приводу надання житлово-комунальних послуг. Нарахування плати за споживчі послуги з водопостачання та водовідведення відповідачу здійснювалося відповідно до встановленої нормами споживання питної води225 літрів на добу на одну зареєстровану особу. У період з 01.09.2010 року тариф на вказані послуги був встановлений рішенням Рубіжанської міської ради Луганської області від 20.07.2010 року № 362 та складає 3,06 гривні за 1 куб. м. за послуги з централізованого водопостачання та 5,70 гривень за 1 куб. м. (з урахуванням ПДВ) - за послуги з централізованого водовідведення. Свої зобов'язання підприємство виконало, надавши відповідачу послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, відповідач отримала послуги, будь-яких претензій щодо якості чи порядку надання зазначених послуг відповідач не висувала. Відповідач не здійснювала оплату послуг з централізованого водопостачання та водовідведення , внаслідок чого утворилася заборгованість, яку позивач і просить стягнути з відповідача.

В судове засідання представник позивача не з,явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив справу розглянути за його відсутністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала заперечення в яких зазначила, що заборгованість відповідача з оплати спожитих послуг, зазначена у розрахунку, за період з 01.01.1999 року по 31.12.2000 року, заявлена за час дії ЦК Української PCP від 18.07.1963 року. Статею 71 цього Кодексу встановлювався загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) тривалістю в три роки. Позовна давність відповідно до ЦК Української PCP від 18.07.1963 року застосовувалася незалежно від заяв сторін та була безумовною підставою для відмови у позові.

Цивільний кодекс України набрав чинності з 01 січня 2004 року. Пунктом 6 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Вважає, що у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 01.01.1999р. по 31.12.2000 р. слід відмовити у звязку зі спливом строку позовної давності.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а статтею 261 цього ж кодексу встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до положень ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

У звязку з тим, що згідно розрахункової книжки абонента відповідач з серпня 2010 року здійснювала оплату спожитих послуг відповідно до показів встановленого засобу обліку саме за поточний, місяць, та жодного разу не здійснила оплату на погашення заборгованості за попередній період, вважаємо, що у даному випадку відсутні докази, що свідчать про визнання відповідачем боргу за попередній період та є підставою для застосування положень про переривання строку позовної давності за ч. 1 ст. 264 ЦК України.

Проте, 09.10.2013 р. Рубіжанським міським судом було видано судовий наказ № 2-н/425/3080/13ц (2/425/677/13) про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення станом на 01.08.2013р. на загальну суму 2651,55грн.

Ухвалою Рубіжанського міського суду від 22.11.2013р. у справі № 2-с/425/55/13, зазначений судовий наказ було скасовано.

У звязку із поданням позивачем заяви про видачу судового наказу, строк позовної давності стосовно заявлених позивачем вимог перервався відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК, але тільки щодо тих вимог, які існували до моменту звернення позивача до суду із зазначеною заявою, в межах 3-річного строку позовної давності.

Крім того, у випадку подання заяви про видачу судового наказу, згідно положень ст. 12 ЦПК України, видача судового наказу проводиться без судового засідання і виклику стягувача та боржника, а можливість подання боржником заяви про застосування наслідків спливу строку позовної давності у наказному провадженні взагалі не існує. Тому переривання строку позовної давності стосовно всіх вимог, заявлених позивачем у заяві про видачу судового наказу (за період з 01.01.1999р. по 31.07.2013р.) призведе до фактичного збільшення тривалості позовної давності, встановленої законом, у супереч положенням ст. 257 та 259 ЦК України.

Оскільки заява про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за період з 01.01.1999р. по 31.07.2013р., була подана позивачем до Рубіжанського міського суду Луганської області 02.09.2013р., вважає, що саме з цієї дати перервався строк позовної давності стосовно вимог, що існували в межах строку позовної давності на момент подання заяви, а саме стосовно вимог про стягнення заборгованості за період з 02,09.2010 року по 31.07.2013р.

Стосовно позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 01.01.2001р. по 01.09.2010р., вважає, що позивач пропустив без поважних причин строк звернення до суду з позовом про їх стягнення та є підстави для застосування строку позовної давності.

Згідно з приписами ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Вважає, що до позовних вимог КП «РВУВКГ» РМР про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за спожиті комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, за період з

01.01.2001р. по 01.09.2010р. необхідно застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог у цій частині, оскільки позивач не наводить поважних причин пропуску цього строку.

Відповідно до п.п. 9, 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630, квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік.

Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається. за винятком випадків, передбачених абзацом п'ятим пункту 16 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

Як вбачається з поданої позовної заяви, позивач підтверджує наявність у відповідача встановленого засобу обліку та його постановку на абонентський облік.

Відповідач стверджує, що встановлення засобу обліку спожитої води було здійснено у її квартирі у липні 2009 року, про що свідчать покази приладу обліку, зазначені у квитанціях про сплату послуг з водопостачання та водовідведення, спожитих у серпні 2009 року.

З дати встановлення засобу обліку, та з врахуванням його показань. Відповідач здійснює щомісячно оплату спожитих послуг у поточному місяці.

Згідно копій квитанцій розрахункової книжки абонента, квитанцій про оплату, виданих банківськими установами, а також розрахунку заборгованості, доданому позивачем до позовної заяви, за період з вересня 2010 року по липень 2013 року, згідно показів засобу обліку, відповідачем були спожиті комунальні послуги на суму 2960,80грн., сплачено за цей ж період - 2960,00грн.

Таким чином, станом на 01.08.2013 року заборгованість відповідача складає 0,80грн.

Крім того, представник відповідача надала суду письмові пояснення в яких зазначила, що відповідно до поданої позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.01.1999 року по 31.07.2013р. на загальну суму 2651,55грн., у тому числі - 1901,60грн. - сумма основного боргу, 499,95грн. - інфляційні нарахування, 250,00грн. - 3% річних.

Відповідно до розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги, доданому до позовної заяви, заборгованість відповідача станом на 01.01.1999р. складала 360,76грн.

За період з січня 1999 р. по грудень 2000 року було нараховано відповідачу до сплати - 188,81грн. Сплачено відповідачем за вказаний період - 194,76грн.

Таким чином, заборгованість відповідача станом на 31.12.2000р. складала: 360,76 + 188,81 - 194,76грн. = 354,81грн.

Вважає, що у задоволенні вимог позивача про стягнення заборгованості за період з 01.01.1999р. по 31.12.2000 р. на загальну суму 354,81грн. слід відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності на підставі ст.71 ЦК Української PCP від 18.07.1963 року, оскільки зазначена заборгованість виникла у період дії вказаного кодексу та позовна давність згідно його норм застосовувалася незалежно від заяв сторін та була безумовною підставою для відмови у позові.

Стосовно періоду з січня 2001р. по серпень 2010р.: нараховано до сплати - 3 984,28грн., сплачено відповідачем - 2 437,24грн. Заборгованість за зазначений період складала - 1 547,04грн.

Стосовно зазначеної заборгованості 03.07.2015р. представником відповідача була подана до суду заява про застосування позовної давності на підставі ст. 267 ЦК України.

Таким чином, за станом на 01.09.2010р. загальна сума заборгованості, щодо якої позивач просить суд застосувати позовну давність складає:

354,81 + 1 547,04 = 1 901,115грн. (що відповідає загальній сумі заборгованості станом на вересень 2010 року, зазначеній в розрахунку, доданому позивачем до позовної заяви).

Оскільки строк позовної давності стосовно заявлених позивачем вимог перервався відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК, у звязку із поданням позивачем 02.09.2013р. заяви про видачу судового наказу, вважає, що саме з цієї дати перервався строк позовної давності стосовно вимог, що існували в межах строку позовної давності на момент подання заяви, а саме стосовно вимог про стягнення заборгованості за період з вересня 2010 року по липень 2013р.

У звязку з тим, що згідно розрахункової книжки абонента відповідач з серпня 2009 року здійснювала оплату спожитих послуг відповідно до показів встановленого засобу обліку саме за поточний місяць, та жодного разу не здійснила оплату на погашення заборгованості за попередній період, вважає, що заявлені позовні вимоги за зазначений період не підлягають задоволенню у звязку з необґрунтованістю, а саме:

За період з вересня 2010р. по липень 2013р.: нараховано оплати - 2 960,89грн., сплачено відповідачем за показами засобу обліку - 2 960,00грн.

Заборгованість за станом на 01.08.2013р. складає 0,89коп.. проте вона була погашена відповідачем при наступних розрахунках за спожиті послуги, відповідно до показів засобів обліку.

Просить відмовити КП «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради Луганської області в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги за період з 01.01.1999р. по 01.09.2010р. - з підстав спливу строку позовної давності, в іншій частині - за необґрунтованістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд, заслухавши представника відповідача, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, прийшов до наступного.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що відповідач є абонентом КП „РВУВКГ Рубіжанської міської ради Луганської області та отримує від нього послуги,отже між підприємством та позивачем встановилися зобов'язальні правовідносини з приводу надання житлово-комунальних послуг (послуг з централізованого водопостачання та водовідведення).

Згідно п. 1 ч. 1 ст 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року послуги з централізованого постачання та водовідведення є різновидом житлово-комунальних послуг в залежності від функціонального призначення.

Відповідно ч. 22 Закону Украни «Про питну воду та питне водопостачання» від 10.01.2002 року споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення; аналогічне положення міститься також в п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» .

Згідно зі ст. 67 Житлового кодексу Української РСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Тариф на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, встановлений для споживачів (населення) рішенням виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області № 37/2 від 25.06.2008 року, № 362 від 20.07.2010 року.

09.10.2013 року Рубіжанським міським судом Луганської області був виданий судовий наказ у справі № 425/3080/13-ц (провадження № 2-н/425/677/13), за заявою Комунального підприємства «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради Луганської області про видачу судового наказу про стягнення суми заборгованості за надані комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення з ОСОБА_1 за послуги водопостачання та водовідведення ( а.с.54).

Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 22.11.2013 року зазначений судовий наказ було скасовано (а.с.55).

Відповідно до розрахунку заборгованості, що міститься в матеріалах справи, загальна сума заборгованості за період з 01 січня 1999 року по 31.07.2013 року складає 2651,55 гривень (розрахунок-а.с.-4-5).

Із зазначеного розрахунку виходить наступне.

Заборгованість відповідача станом на 01.01.1999 року складала 360,76 грн. За період з січня 1999 року по грудень 2000 року нараховано 188,81 грн. Сплачено відповідачем за цей період 194,76 грн.

Таким чином заборгованість станом на 31.12.2000 року складала 360,76 грн.+188,81 грн.-194,76 грн.=354,81 грн.

Суд вважає,що в задоволенні вимог в цій частині необхідно відмовити в звязку з пропуском строку позовної давності відповідно до ст.71 ЦК Української РСР ,1963 року, діючого на той час.

За період з січня 2001 року по серпень 2010 року було нараховано до сплати 3984,28 грн.,сплачено відповідачем 2437,24 грн.Заборгованість складає 1547,04 грн.Стосовно вимог в цій частині представником відповідача також заявлено клопотання про застосування строку позовної давності.

Суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні даного клопотання і вважає,що необхідно відмовити в задоволенні вимог про стягнення заборгованості за період з січня 2001 року по серпень 2010 року в сумі 1547,04 грн. на підставі ст.267 ЦК України .

Таким чином ,суд відмовляє в задоволенні позовних вимог за період з січня 1999 року по серпень 2010 року за пропуском строку позовної давності.

Суд бере до уваги,що строк позовної давності стосовно позовних вимог ,що існували в межах строку позовної давності на момент подання заяви ,а саме: за період з вересня 2010 року по липень 2013 року перервався відповідно до ч.2 ст.264 ЦК України ,в зв язку з поданням заяви про видачу судового наказу 02.09.2013 року.

Із розрахункової книжки абонента-відповідача виходить ,що вона з серпня 2009 року здійснювала оплату спожитих послуг відповідно до показів встановленого засобу лічильника саме за поточний місяць та жодного разу не здійснювала оплату на погашення заборгованості за попередній період.

Таким чином за період з вересня 2010 року по липень 2013 року нараховано оплати 2960,89 грн.,сплачено відповідачем 2960 грн.Отже заборгованість відповідача станом на 01.08.2013 р. складала 0,89 грн.

Із квитанцій , наданих відповідачем виходить,що заборгованість в сумі 0,89 грн. відповідачем сплачено .

Отже,позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з вересня 2010 року по липень 2013 року не підлягають задоволенню в звязку з необгрунтованістю.

З урахуванням наведеного,суд приходить до висновку,що позовні вимоги Комунального підприємства «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради Луганської області про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення за період з січня 1999 року по серпень 2010 року не підлягають задоволенню в звязку з пропуском строку позовної давності ,а за період з вересня 2010 року по липень 2013 року не підлягають задоволенню в звязку з необгрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 3,10, 11,60,88, 212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради Луганської області до ОСОБА_1 про стягнення боргу за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення залишити без задоволення за період з січня 1999 року по серпень 2010 року в звязку з пропуском строку позовної давності ,а за період з вересня 2010 року по липень 2013 року за необгрунтованістю

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Луганської області області через Рубіжанський міській суд Луганської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Москаленко