Справа № 523/6854/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" серпня 2015 р. м. Одеса.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - Погрібного М.О.

При секретарі - Вальчук Л.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Одесі (зала судових засідань №14) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, -

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 подала до суду позовну заяву, в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 1500 гривень щомісяця і до досягнення їхньою дочкою ОСОБА_3 трьох річного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 року. В обґрунтування свого позову, вона посилалася на те, що знаходилася в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 21 липня 2012 року до 05 травня 2015 року. Під час спільного проживання в шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася дочка ОСОБА_4. З початку 2015 року вони з відповідачем припинили свої сімейні стосунки із-за неможливості подальшого спільного проживання і збереження сім'ї. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси 05 травня 2015 року, їхній шлюб був розірваний. Крім того, на теперішній час в Суворовському районному суді м. Одеси розглядається її позов до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, оскільки відповідач ніякої матеріальної допомоги ні їй ні дитині не надає. В теперішній час вона проживає з матір'ю, яка чим може їй допомагає. Вона ніде не працює, доглядаючи малолітню дочку, яка страждає на тяжке захворювання «менінгококова інфекція». Без відсутності матеріального забезпечення їй дуже важко виховувати та утримувати дочку. Як їй відомо, відповідач працює не офіційно і має свою станцію технічного облсуговування. Але від надання їй і дитині матеріальної допомоги постійно ухиляється. Тому просить на підставі положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, її позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що відповідач немає ніякого доходу і можливості надавати позивачці матеріальної допомоги, оскільки ніде не працює. Відповідач знаходиться на обліку в центрі по безробіттю, однак надати будь-які письмові доказами цьому, він не може. На його переконання доводи позивачки про те, що відповідач має СТО надумані та нічим не підтверджені. Тому просив в задоволені позовних вимог відмовити.

Вислухав сторони, вивчив матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до норм ч. 2, ч.4, ч.6 ст. 84 Сімейного Кодексу України - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання, дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка і відповідач знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 21 липня 2012 року по 05 травня 2015 року, що в судовому засіданні підтвердили сторони по справі.

Під час спільного проживання в шлюбі у сторін народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно Свідоцтва про народження батьком дитини являється відповідач, а матір'ю дитини - позивачка.

В травні 2015 року, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси

шлюб між позивачкою і відповідачем був розірваний, що в судовому засіданні підтвердила позивачка та що не спростовував представник відповідача.

Після припинення шлюбних стосунків на початку 2015 року, позивачка і відповідач стали проживати окремо. З позивачкою залишилася проживати дочка ОСОБА_3, яка потребує уходу.

Позивачка ніде не працює і знаходиться дома по догляду за дочкою.

Виходячи з положень зазначеної вище ст. 84 Сімейного Кодексу України, відповідач зобов'язаний утримувати позивачку до досягнення їхньою дочкою трьох річного віку, при умові, що він може надавати матеріальну допомогу.

Будь-яких обґрунтованих доказів того, що відповідач ОСОБА_2 на даний час не може надавати позивачці матеріальної допомоги, ні відповідачем, ні його представником, суду не було надано.

Крім того, суд вважає, що сам факт не працевлаштування відповідача, не може бути поважною умовою неможливості надавати позивачці матеріальної допомоги у зв'язку з проживанням з нею малолітньої дочки.

Також не заслуговують на увагу доводи представника відповідача про те, що відповідач не має можливості надавати позивачці матеріальної допомоги, оскільки не працює і знаходиться на обліку в центрі по безробіттю, так як вони ніякими допустимими доками не підтверджені.

При таких обставинах, суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача матеріальної допомоги на її утримання до досягнення їхньою дочкою трьох річного віку, правомірні та підлягають задоволенню. Разом з тим, враховуючи те, що на даний час судом розглядається позов позивачки до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання їхньої неповнолітньої дочки, за рішенням якого на підставі закону можуть бути стягнуті аліменти на дитину, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на утримання позивачки аліменти не у розмірі 1500 гривень щомісяця, а у розмірі 600 гривень щомісяця і до досягнення їхньою дочкою трьох річного віку.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст. 84 ч.ч.2, 4, 6 Сімейного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, індивідуальний податковий номер НОМЕР_2, на її утримання аліменти у розмірі 600 (шістсот) гривень щомісяця і до досягнення їхньою дочкою ОСОБА_3 трьох річного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

В задоволені іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом 10 днів через Суворовський районний суд м. Одеси.

Суддя: