Справа № 127/6409/15-ц
Провадження № 2/127/2931/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2015 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

при секретарі Гороховій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення, -

в с т а н о в и в :

В березні 2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про виселення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що їй на праві приватної власності належить ? частина будинку № 45 по вулиці Бестужева в м. Вінниці. В 2003 році її донька зареєструвала шлюб з ОСОБА_2

З відповідачем у неї склались неприязні взаємовідносини, в результаті чого виникають суперечки та конфліктні ситуації. ОСОБА_2 постійно погрожує позивачу фізичною розправою, наносив їй тілесні ушкодження, з приводу чого вона зверталась за медичною допомогою та правоохоронних органів.

Вказує, що відповідач не є членом її сімї, а є членом сімї її доньки, а тому у відповідача немає прав на проживання у спірній квартирі як члена сімї власника. В звязку з цим позивач вимушена звернутись до суду з відповідним позовом.

В судовому засідання позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечили проти позову з тих підстав, що він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, однією сімєю з донькою позивача ОСОБА_3 та малолітніми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 При поселенні між ними було укладено усний договір на проживання в даному будинку до придбання іншого житла. З моменту поселення він дбає про благоустрій та утримання будинку, жодних протиправних дій не вчиняв, не вживає спиртні напої.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона як сусід не чула, щоб між сторонами були сварки чи бійки, вони живуть мирно.

Свідок ОСОБА_3, донька позивача та дружина відповідача, в судовому засіданні підтвердила, що вони жили мирно, не сварились, за даною адресою вона проживає з народження. Конфлікт виник, коли мати привела коханця до себе додому. За дитячі кошти вони робили ремонт в хаті, будували прибудову, туалет, клали тротуарну плитку. Між нею і чоловіком ніколи не було конфліктів.

Свідок ОСОБА_7, батько відповідача в судовому засіданні пояснив, що його син з дружиною живуть добре. Живуть по вул. Бестужева, 45, в будинку ОСОБА_1, робили ремонт, він також допомагав дітям, вкладав кошти, які передавав синові. Конфлікт розпочався, коли позивач привела додому нового чоловіка.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердила, що позивач неодноразово вимушена була ночувати у подруги, племінниці. Коли відповідач почав жити в будинку позивача, в хаті був певний ремонт, потім відповідач почав створювати якісь певні кращі умови для себе та своєї сімї. Спочатку ОСОБА_1 жила в більшій кімнаті, а потім перейшла жити в меншу кімнату, а більшу віддала сімї доньки. Коли вона приходила до позивача, в її кімнаті було холодно, померзли вазони, оскільки відповідач відключав газ. При цьому ОСОБА_2 умисно відкривав двері надвір, вказуючи, що їм жарко. Також позивач не могла на кухні тримати свої кухонні речі як-то тарілку, хлібницю, бо відповідач перешкоджав їй в цьому. Вказала, що позивач не могла добиратись на подвіря чи сарай, бо не мала ключів.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні вказала, що позивач декілька разів ночувала в неї як вдома, так і в сауні, де вона працює. Казала, що зять не впускає додому, приходила за пласкогупцями, щоб відкрити двері, також їй відключали опалення взимку.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона є співвласником будинку по вул. Бестужева, 45, а сторони проживають в іншій частині будинку. Чула, що вони сварилась, позивач викликала міліцію, показувала, що зять покрутив руки. ОСОБА_2 закрив хвіртку, а тому ОСОБА_1 ходила через її хвіртку. Позивач боялась заходити на кухню, щоб не було сварок.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить ? частина будинку № 45 по вулиці Бестужева в м. Вінниці, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченому державними нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_11 та зареєстровано 14.04.2006 року в КП «ВООБТІ» за реєстровим № 95 і записано в реєстрову книгу № 35.

Відповідно до пояснень сторін та технічного паспорту на даний час позивач ОСОБА_1 користується кімнатою 2-2, житловою площею 9,5 кв.м., а відповідач разом зі своєю сімєю, до складу якої входять дружина ОСОБА_3 та діти ОСОБА_4 і ОСОБА_5 - кімнатою 2-3, житловою площею 12,6 кв.м., кухнею 2-1, загальною площею 8,0 кв.м. сторони користуються спільно. Веранда І та санвузол 2-4 є самовільно збудованими приміщеннями.

ОСОБА_2 та донька позивача ОСОБА_3 перебувають в зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилися донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. а.с. 44-46).

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в належній ОСОБА_7 квартирі АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою АДП УДМС України у Вінницькій області (а.с. 24) та копією паспорта (а.с. 48).

Як вбачається з наданих доказів позивач в листопаді 2013 року та грудні 2014 року зверталась до органів внутрішніх справ з приводу неправомірної поведінки ОСОБА_2 (а.с. 13-21). При цьому з ОСОБА_2 проведено бесіду профілактичного характеру про неприпустимість вчинення протиправної поведінки.

Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем мешкання фізичної особи є житловий будинок, квартира чи інше приміщення гідне для мешкання в населеному пункті, в якому особа мешкає постійно або тимчасово.

Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно зі ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст. 160 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму.

Як встановлено у п. 1 ч. 1 ст. 161 ЖК України наймач вправі вселити в займане ним жиле приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві особистої власності, свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб за письмовою згодою власника будинку (квартири) і всіх членів сім"ї, які проживають з наймачем. Згідно ч. 2 даної статті особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім"ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім"ї права користування приміщенням, якщо при їх вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім"ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

В даному випадку відповідач ОСОБА_2 не є членом сім'ї власника будинку ОСОБА_1 та судом не встановлено підстав для визнання його таким.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Так як зазначено вище, сторони не повязані спільним побутом, не ведуть спільне господарство, мають кожен для користування окремі кімнати в житловому приміщенні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач є власником частини будинковолодіння та на підставі зазначеного суд приходить до висновку про можливість усунення ОСОБА_1 перешкод у користуванні 1/2 частини житлового будинку по вул. Бестужева, 45, шляхом виселення. При цьому суд враховує, що відповідач не позбавлений можливості проживання за місцем своєї реєстрації в належній його батькові квартирі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача з відповідача понесені неї судові витрати.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", ст. ст. 29, 317, 319, 321, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 9, 64, 109, 150, 156, 160, 161 ЖК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування власністю - 1/2 частки будинку № 45 по вулиці Бестужева в м. Вінниці шляхом виселення ОСОБА_2 з будинку № 45 по вулиці Бестужева в м. Вінниці.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя