№ 2/679/134/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2015 року Нетішинський міський суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді Стасюка Р.М.

при секретарі - Федорчук Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Нетішин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

в січні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.11.2007 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб.

В шлюбі 13.06.2008 року у них народилася дочка ОСОБА_3, а 05.06.2011 року дочка ОСОБА_4, які на даний час проживають з нею.

Позивачка вказує, що після народження другої дитини між нею та відповідачем почали виникати постійні сварки, внаслідок різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства, що призвело до того, що з жовтня 2011 року вони припинили подружні стосунки і проживають окремо.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала наполягала на розірванні шлюбу. Пояснила, що за час наданий судом для примирення подружні стосунки між нею та відповідачем не відновлено.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що вважає за можливе зберегти сімю, однак не заперечив, що протягом наданого судом строку для примирення будь яких дій направлених на відновлення сімї та примирення з позивачкою не вчиняв.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.3, 4 ст. 56 СК України).

Згідно з вимогами ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2, 17.11.2007 року уклали шлюб, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Дубенського міськрайонного управління юстиції в Рівненській області, актовий запис № 404.

В шлюбі 13.06.2008 року у них народилась дочка ОСОБА_3, а 05.06.2011 року дочка ОСОБА_4, які на момент розірвання шлюбу є малолітнім.

Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Шлюбні відносини між ними припинені в жовтні 2011 року. Сторони проживають окремо, їх сім'я розпалася та існує формально.

Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивачка скористувалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка категорично не бажає продовжувати подружні відносини з відповідачем, сторони з жовтня 2011 року подружні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, а неприязні стосунки між подружжям, відсутність взаєморозуміння, постійні конфлікти і сварки між сторонами, в тому числі і в присутності дітей, можуть негативно відобразитись на їх вихованні.

Приймаючи до уваги відсутність згоди позивачки на примирення та те, що відповідач протягом тривалого часу перебування справи в провадженні суду не надав своїх заперечень щодо позову та не наполягав на примиренні, суд вважає що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище з Стафановська на ОСОБА_2, заяв про відновлення їй дівочого прізвища від неї не надходило, а тому вона має право залишити собі прізвище ОСОБА_2 і після розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 105, 110, 112, 113 СК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 17 листопада 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Дубенського міськрайонного управління юстиції в Рівненській області, актовий запис № 404 розірвати.

ОСОБА_1 залишити прізвище ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Хмельницької області, через Нетішинський міський суд, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Стасюк Р.М.