Категорія 57 Доповідач Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Стадника І.М., Войтка Ю.Б.

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Ларченко Ірини Миколаївни на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 липня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Ларченко Ірини Миколаївни про захист прав споживачів та визнання недійсним пункту кредитного договору, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 25.06.2008 року між ним та ПАТ «Банк Форум» було укладено кредитний договір №0180/08/10-Nv, п. 4.1 якого встановлена сплата позичальником пені за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів у розмірі 0,2 % за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповернутого кредиту та/або несплачених процентів. Вважає таку умову договору несправедливою, якою встановлюється вимога щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Виходячи з чого , просив визнати недійсним п. 4.1 кредитного договору №0180/08/10 Nv, укладеного 25.06.2008 року між АКБ «Форум» та ОСОБА_3

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01липня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним пункт 4.1 кредитного договору №0180/08/10 Nv укладеного 2506.2008 року між АКБ «Форум» та ОСОБА_3

Стягнуто з ПАТ «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» на окрасить держави 243, 6 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Ларченко І.М. просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

По справі встановлено, що 25.06.2008 між АКБ «Форум» (правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум») та ОСОБА_3 року був укладений кредитний договір № 0180/08/10-Nv, за умовами якого позичальнику було надано 50 000 дол. США на придбання квартири на вторинному ринку, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 строком до 24.06.2033 року зі сплатою 13 % річних за користування кредитними коштами.

Відповідно до п. 4.1. кредитного договору, за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2% процентів за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за користування кредитними коштами до моменту фактичного погашення заборгованості.

Відповідно до п. 2.6 договору сплата процентів позичальником здійснюється за фактичний строк користування кредитними коштами. При розрахунку плати за користування кредитом приймається місяць , рівний календарній кількості днів і рік рівний 360 днів.

ОСОБА_3 отримав готівкові кошти в сумі 50 000 дол. США, що еквівалентно 242 585 грн. відповідно до заявки про видачу готівки №12241 (а.с. 15).

Відповідно до ч.ч.,1,3 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Оскільки кредитні кошти надавалися ОСОБА_3 на придбання квартири, тобто на споживчі цілі, на спірні правовідносини поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

У Рішенні Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) , що у справі про захист прав споживачів кредитних послуг держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб'єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору.

Відповідно до ч.5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах.

Згідно з ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором (п.5 ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: 1) такі положення також підлягають зміні; або 2) договір може бути визнаним недійсним у цілому.

Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Враховуючи викладені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що п. 4.1 кредитного договору, яким передбачено сплату пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів чи несвоєчасну сплату процентів в розмірі 0,2% за кожен день прострочення виконання зобов'язання за споживчим кредитом, що становить 73% від суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів за рік, є несправедливим та має наслідком істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, оскільки встановлює вимогу щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад 50% вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором.

Відповідно до ст.ст. 256,257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом ч.3 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Строк дії кредитного договору №0180/08/10 Nv від 25.06.2008 року встановлено до 24.06.2033 року.

Сторони кредитного договору здійснюють свої права та обов'язки протягом строку його дії, тобто протягом усього часу дії кредитного договору сторони можуть звертатися за захистом своїх прав.

Таким чином, доводи відповідача про те, що ОСОБА_3 дізнався про порушення свого права з моменту підписання кредитного договору 25.06.2008 року, а тому пропустив строк звернення до суду із зазначеним позовом є помилковим.

За таких обставин, суд першої інстанції повно та всебічно дослідивши обставини справи, надавши належну оцінку наявним у справі доказам, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Разом з тим, при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат судом не було враховано положення ст. 88 ЦПК України та не було взято до уваги, що ПАТ «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» звільнений від сплати судового збору на підставі п. 22 Закону України «Про судовий збір» - уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Згідно з ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача , а відповідач звільнений від сплати судового збору (п. 35 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справа» від 17.10.2017 року №10).

Оскільки в даному випадку рішення ухвалено на користь позивача і обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь держави судового збору в сумі 243,6 грн. є помилковим.

Виходячи з чого в цій частині рішення суду підлягає зміні.

В решті рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Керуючись, ст. ст. 307, 308, 314, 356, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Ларченко Ірини Миколаївни задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 липня 2015 року в частині розподілу судових витрат у справі змінити, компенсувавши судовий збір в сумі 243,60 грн. за рахунок держави.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ І.В. Міхасішин

Судді: /підпис/ І.М. Стадник

/підпис/ Ю.Б. Войтко

З оригіналом вірно: