Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

24 червня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Васильченка О. В. ,

при секретарі - Хомутовській О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «ВТБ Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що відповідно до укладеного договору № 41-03-08 від 15.05.2008р. ОСОБА_1 отримав від ПАТ «ВТБ Банк» кредит у розмірі 60989,00 дол.США зі сплатою 7,77% відсотків річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 14.05.2015р.

ОСОБА_1 в порушення умов договору свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, а тому позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 212863,15 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 182338,79 грн., заборгованість за відсотками- 4919,27 грн., пеню у розмірі 24477,02 грн., заборгованість по комісії - 1128,07 грн. та судові витрати.

До початку судового засідання представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог ЦПК України (а.с. 48, 52, 58, 70, 72, 84). Також він був повідомлений про розгляд справи шляхом розміщення оголошення про судовий виклик в газеті «Урядовий кур'єр» (а.с. 89). Повідомлення про причини неявки до суду від відповідача не надходило.

У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене, суд 24.06.15р. постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом достовірно встановлено, що 15.05.2008р. ВАТ «ВТБ Банк» уклав з ОСОБА_1 кредитний договір № 41-03-08, відповідно до якого надав йому кредит для купівлі автомобіля в сумі 60989,00 дол.США зі сплатою 7,77% відсотків річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 14.05.2015р. (а.с. 10-16).

04.06.2009р. ВАТ «ВТБ Банк» уклав з ОСОБА_1 договір про внесення змін №1 до кредитного договору від 15.05.2008р. № 41-03-08, відповідно до якого вніс зміни до кредитного договору збільшивши проценти за користування кредитом до 13,0% відсотків річних (а.с. 19-25).

Згідно з п. 3.1 кредитного договору банк зобов'язаний надати позичальнику грошові кошти у розмірі та на строк, що встановлені в п.1.1 кредитного договору та в порядку і на умовах,Ю встановлених кредитним договором.

Відповідно до п. 5.1.1 договору про внесення змін №1 до кредитного договору за умови належного виконання позичальником взятих на себе зобов'язань за цим договором, надати позичальнику кредит у порядку і на умовах, встановлених цим договором.

Банк виконав свої зобов'язання у повному обсязі, а саме надав позичальнику кредитні кошти, що підтверджується квитанцією від 15.05.2008р. (а.с.28).

Згідно з п. 4.1 кредитного договору та п. 5.3.1 договору про внесення змін №1 до кредитного договору позичальник зобов'язався повернути банку отриманий кредит, сплатити банку проценти за користування кредитом та щомісячну комісію у валюті кредиту в розмірі та в порядку, встановленому п. 8.1 кредитного в строк до 14.05.2015р. включно.

Згідно з п. 9.1 кредитного договору та п. 7.1 договору про внесення змін №1 до кредитного договору у випадку прострочення виконання позичальником своїх зобов'язань щодо повернення кредиту та/або сплати процентів, а також комісії позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,5 відсотка в день від суми невиконаних зобов'язань.

Відповідно до п. 6.3. кредитного договору у випадку вимоги банку про дострокове повернення кредиту, сплату процентів та комісії позичальник зобов'язаний зробити повне погашення за кредитним договором.

05.08.2014р. банк направив ОСОБА_1 лист-вимогу №5447/1-2, яким повідомив про розмір заборгованості та про необхідність її погашення (а.с. 29).

ОСОБА_1 в порушення умов договору свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав.

Станом на 21.07.2014р. загальна заборгованість відповідача за кредитним договором складає 212863,15 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 182338,79 грн., заборгованість за відсотками- 4919,27 грн., пеню у розмірі 24477,02 грн., заборгованість по комісії - 1128,07 грн. (а.с. 5).

Також позивачем надано розрахунок боргу за кредитом з урахуванням 3% річних за період з 19.05.10 р. по 21.07.14р. (а.с. 6), розрахунок боргу за процентами з 3% річних (а.с. 7), розрахунок пені (а.с. 8), розрахунок заборгованості по комісії з урахуванням 0,5% пені (а.с. 9).

Причиною спору стало неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Таким чином, аналізуючи норми чинного законодавства, оцінюючи всі докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання за вищезазначеним кредитним договором, у зв'язку з чим, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України суд, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2128,63 грн. (а.с.1) та витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 420,00 грн. (а.с. 88).

На підставі викладеного, ст. ст. 525, 526, 625, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 3 - 14, 60, 61, 79, 88, 169, 209, 213, 214, 215, 218, 224-228, 233 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) на користь публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» (01004, м. Київ, бул. Т.Шевченка/вул. Пушкінська, 8/26, , рахунок № 3001, МФО 321767) заборгованість за кредитним договором у сумі 212863,15 грн. (двісті дванадцять тисяч вісімсот шістдесят три гривні п'ятнадцять копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) на користь публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» (01004, м. Київ, бул. Т.Шевченка/вул. Пушкінська, 8/26, , рахунок № 3001, МФО 321767) судовий збір у розмірі 2128,63 грн. та витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 420,00 грн., а всього стягнути 2548,63 грн. (дві тисячі п'ятсот сорок вісім гривень шістдесят три копійки).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Копію заочного рішення направити на адресу сторін.

Суддя О. В. Васильченко