УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Кадєтової О.В.,Мартинюка В.І.,
Мостової Г.І.,Наумчука М.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування майнової шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, за касаційною скаргою Приступи Лева Любомировича, який діє в інтересах Моторного (транспортного) страхового Бюро України, на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 лютого 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 19 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року ОСОБА_6 звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 26 березня 2008 року близько 06 год. 30 хв. ОСОБА_7, рухаючись по засніженому покриттю у напрямку с. Добрянське Тячівського району на вантажному автомобілі НОМЕР_1, навпроти буд. № 70 по вул. Волошина у с. Бедевля Тячівського району не забезпечив безпеку руху та грубо порушуючи вимоги п.п. 1.3, 1.4, 1.5, 1.10, 11.2, 11.3 Правил дорожнього руху України, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_9 У результаті зіткнення ОСОБА_9 від отриманих травм помер.

Вказана вище дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_7, що підтверджується Постановою Тячівського районного суду Закарпатської області у кримінальній справі № 1п-95/11 від 07 жовтня 2011 року.

21 квітня 2008 року судовим експертом ОСОБА_10 проведено огляд автомобіля «ВАЗ-21101», д.н.з. НОМЕР_2, за результатами якого було складено висновок № 8038-5 про оцінку вартості матеріального збитку, нанесеного власнику пошкодженого транспортного засобу, відповідно до якого вартість матеріальних збитків дорівнює величині дійсної (ринкової) вартості досліджуваного автомобіля і становить 36 984,18 грн, оскільки зазначений транспортний засіб не підлягає відновленню.

Позивач просив суд стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на його користь шкоду, завдану ОСОБА_7 у розмірі 49 800,00 грн, а саме: витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу у розмірі 25 500,00 грн, витрати на поховання у розмірі 21 750,00 грн, а також 2 550,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7 на його користь шкоду, завдану внаслідок ДТП у розмірі 211 484,18 грн, а саме: різницю між вартістю транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та сумою виплаченого страхового відшкодування МТСБУ у розмірі 11 484,18 грн, а також 200 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 лютого 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 19 листопада 2014 року, позов задоволено у повному обсязі.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування судових рішень судів попередніх інстанцій з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ОСОБА_7, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, грубо порушив вимоги правил дорожнього руху України, чим заподіяв позивачу матеріальну та моральну шкоду.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 26 березня 2008 року близько 06 год. 30 хв. ОСОБА_7, рухаючись по засніженому покриттю у напрямку с. Добрянське Тячівського району на вантажному автомобілі марки «Івеко-Магірус 440 ЕТ», д.н.з. НОМЕР_1, навпроти буд. № 70 по вул. Волошина у с. Бедевля Тячівського району не забезпечив безпеку руху та грубо порушуючи вимоги п.п. 1.3, 1.4, 1.5, 1.10, 11.2, 11.3 Правил дорожнього руху України, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_9, який в той час рухався по своїй смузі руху в зустрічному напрямку. В результаті зіткнення водій автомобіля марки «ВАЗ-21101» ОСОБА_9 від отриманих травм помер.

Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_7, що підтверджується Постановою Тячівського районного суду Закарпатської області по кримінальній справі № 1п-95/11 від 07 жовтня 2011 року.

21 квітня 2008 року судовим експертом ОСОБА_10 було проведено огляд автомобіля «ВАЗ-21101», д.н.з. НОМЕР_2, за результатами якого було складено висновок № 8038-5 спеціаліста-автотоварознавця про оцінку вартості матеріального збитку нанесеного власнику пошкодженого транспортного засобу, відповідно до якого вартість матеріальних збитків дорівнює величині дійсної (ринкової) вартості досліджуваного автомобіля і становить 36 984,18 грн.

Також зазначено, що згідно вимог ТУ 37.009-93 вказаний автомобіль не підлягає відновленню, тобто в даному випадку відновлювати пошкоджений автомобіль економічно недоцільно.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 на момент виникнення ДТП застрахована не була.

У відповідності до підп. «а» ст. 41.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

За ст. 9 Закону обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Договором страхування на індивідуальних умовах можуть бути визначені ліміти, вищі, ніж зазначені у цьому Законі ліміти.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо стягнення з МТСБУ на користь ОСОБА_6 витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, а також стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 грошових коштів на відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, а саме: різниці між вартістю транспортного засобу до ДТП та сумою виплаченого страхового відшкодування МТСБУ, а також стягнення грошових коштів на відшкодування моральної шкоди.

Доводи касаційної скарги щодо пропуску позивачем строку позовної давності, не можуть бути підставою для скасування судових рішень, оскільки відповідно до положень частини третьої ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом першої інстанції лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, проте, відповідна заява відповідачем до суду першої інстанції не подавалася.

Разом з тим, відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно чч. 1, 2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності, акт цивільного законодавства не має зворотної дії в часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Тобто, у даному випадку застосовується Закон України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин - на момент настання страхового випадку (дату скоєння ДТП).

Згідно з п. 27.5 ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції яка діяла на момент ДТП) витрати на поховання мають бути обґрунтовані та відшкодовуються при наданні страховику оригіналу свідоцтва про смерть та документів, які підтверджують такі витрати.

У абз. 2 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» судам роз'яснено, що витрати на виготовлення пам'ятників і огорож визначаються, виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам'ятників і огорож в даній місцевості.

Таким чином, суди попередніх інстанцій у порушення ст. ст. 213-214 ЦПК України на зазначене уваги не звернули, не визначилися з моментом виникнення спірних правовідносин, не застосували норму матеріального права, яка підлягала застосуванню та не з'ясували граничної вартості стандартних пам'ятників і огорож в даній місцевості на момент настання страхового випадку.

Допущені судами неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення, судові рішення судів попередніх інстанцій в частині стягнення з МТСБУ на користь ОСОБА_6 витрат на поховання на підставі ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи у частині цих вимог на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Приступи Лева Любомировича, який діє в інтересах Моторного (транспортного) страхового Бюро України, задовольнити частково.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 лютого 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 19 листопада 2014 року в частині стягнення з Моторного (транспортного) страхового Бюро України на користь ОСОБА_6 витрат на поховання скасувати, справу передати у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 лютого 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 19 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді:О.В. Кадєтова

В.І. Мартинюк

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук