Справа № 307/2210/15-ц
Провадження № 2/307/1321/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2015 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

при секретарі Тиводар В.І.

з участю позивача ОСОБА_1

представника Колодненської сільської ради Крічфалушій І.Ф.

розглянувши відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Колодненської сільської ради про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування і зобов'язання його вирішити питання надання у власність земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до Колодненської сільської ради про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування і зобов'язання його вирішити питання надання у власність земельної ділянки. Посилається на те, що рішенням Колодненської сільської ради № 274 від 09.07.2014 року йому було відмовлено в наданні у власність земельної ділянки площею 0.3 га. в урочищі "Кримянець" через відсутність технічної документації та через те, що ця земельна ділянка входить в перелік ділянок, що будуть продаватися через земельні торги, у заяві не зазначено її цільове призначення та норма статті 119 ЗК України може застосовуватися лише з 01.01.2017 року. Однак він вважає, що коли набуття у власність земельної ділянки здійснюється за правилами набувальної давності вид цільового призначення земельної ділянки залежить в першу чергу від кадастрового плану та Генерального плану населеного пункту. При вирішенні питання про набуття земельної ділянки в конкретно визначеному місці за набувальною давністю вид цільового призначення цієї земельної ділянки є похідним від плану землеустрою та зонування відповідної території на якій розміщується земельна ділянка. Цільове призначення земельної ділянки з приводу якої ним було подано заяву визначається за способом її використання на протязі законодавчо встановленого терміну, що є однією з умов добросовісності використання. Якщо земельна ділянка більше двадцяти років використовувалася ним під особисте селянське господарство, то зрозуміло що прохання надати її у власність під підприємницьку діяльність чи будівництво житлового будинку нівелює таку добросовісність. Таким чином, звертаючись до органу місцевого самоврядування із клопотанням про надання йому у власність земельної ділянки за правилами набувальної давності, він вважає що не було необхідності зазначати в ньому про цільове призначення, оскільки це обумовлено способом її використання на протязі двадцяти років. Що ж до розроблення проекту землеустрою, то він має надаватися відповідачем. Посилання відповідача на те, що земельна ділянка площею 0.3 га. в урочищі "Кримянець" може продаватися через земельні торги не підтверджується жодними доказами. Відповідно до кадастрових характеристик кожна земельна ділянка повинна характеризуватися певними просторовими координатами, які дають змогу її ідентифікувати. Земельні ділянки про які йдеться в рішенні Колодненської сільської ради № 55 від 16.05.2011 р. не мають кадастрових характеристик, через що неможливо визначити їх місцезнаходження. Урочище "Кримянець" не обмежується використовуваною ним земельною ділянкою площею 0.3 га., тому невірною буде ідентифікація саме цієї земельної ділянки із земельною ділянкою, про яку йдеться у вищевказаному рішенні сільської ради.

Представник Колодненської сільської ради у судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що сесія сільської ради прийняла рішення на підставі законодавства.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 28.05.2012 р. позивач звернувся до Колодненського сільського голови з клопотанням про винесення на розгляд чергового пленарного засідання сесії Колодненської сільської ради питання про надання йому у власність за давністю користування земельну ділянку площею 0.3 га., що розташована в урочищі "Кримянець". Рішенням Колодненської сільської ради № 274 від 09.07.2014 р. ОСОБА_1 було відмовлено у зв'язку з тим, що у клопотанні не вказано цільове призначення земельної ділянки, не подано технічної документації, дана земельна ділянка входить в перелік земельних ділянок, що будуть продаватися через земельні торги, норми ст. 119 ЗК України можуть застосовуватися тільки із 01.01.2017 року..

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ЗК України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. Набувальна давність користування земельною ділянкою згідно з указаною статтею є підставою для звернення до органу місцевого самоврядування з відповідним клопотанням щодо оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

Згідно ч. 2 цієї ж статті ЗК України передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом.

Із приписів ст. 118 ЗК України вбачається, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідно до ст. 21 ЦК України передбачена можливість визнати незаконним правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади тільки у тому випадку якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права та інтереси.

Враховуючи наведене суд вважає, що оскільки в клопотанні не вказано цільове призначення земельної ділянки, її орієнтовні розміри, до нього не додано доказів, що підтверджують не менш ніж 15-річне сумлінне, відкрите і безперервне володіння земельною ділянкою, а також до прийняття оспорюваного рішення сільської ради про передачу йому у власність земельної ділянки ОСОБА_1 не отримав дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки, проект щодо відведення земельної ділянки у приватну власність не розроблявся та не погоджувався із уповноваженими на це органами, тобто було порушено передбачену законодавством процедуру приватизації землі, тому рішення 32-ї сесії VI-го скликання Колодненської сільської ради № 274 від 09.07.2014 р., яким ОСОБА_1 було відмовлено в наданні у власність земельної ділянки площею 0.3 га. в урочищі "Кримянець", не можна вважати незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Таким чином, позивач не довів, що оскаржуване ним рішення сесії Колодненської сільської ради є незаконним чи порушує його права, та не довів своє право землекористувача або власника щодо спірної земельної ділянки. У відповідності до ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними і задоволенню не підлягають.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 11, 60, 61, 209, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 118, 119 ЗК України суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: Гримут В.І.