Справа № 487/8915/14-ц
Провадження № 2/487/205/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2015 року Заводський районний суд міста Миколаєва

у складі: головуючого судді Агєєвої Л. І.,

при секретарі Ткаченко І.В.,

адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

09.09.2014 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, мотивуючи тим, що ними за договором купівлі-продажу була придбана квартира АДРЕСА_1 у ОСОБА_4 В подальшому, за рішенням суду вказана квартира була в них витребувана та передана іншій особі, що спричинило певні матеріальні збитки та моральну шкоду з вини обох відповідачів.

В судовому засіданні представник позивачів неодноразово уточнював позовні вимоги, остаточно просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_4: на користь ОСОБА_2 577 581,21 грн. матеріальних збитків, з яких 575 841,21 грн. сплачених за договором купівлі-продажу, 1700 грн. судового збору та 40 грн. за ІТЗ, стягнутих та сплачених за рішенням суду та по 25 000 грн. спричиненої моральної шкоди на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3

З відповідача ОСОБА_5 просив стягнути на користь кожного з позивачів по 25 000 грн. спричиненої моральної шкоди, а також стягнути з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 2 500 грн. витрат на правову допомогу.

Представник відповідача ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав та просив залишити їх без задоволення, посилаючись на те, що у ОСОБА_4 на даний час відсутні грошові кошти, крім того, позивачі не обґрунтували належним чином заявлені ними вимоги про стягнення моральної шкоди, а також витрат на правову допомогу.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заперечення, де просив заявлені до нього вимоги залишити без задоволення.

Заслухав представників позивачів та відповідача ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що 22 березня 2011 року позивачка ОСОБА_2 уклала з відповідачем ОСОБА_4 договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1. Згідно розписки, оригінал якої знаходиться в матеріалах кримінальної справи № 1/1412/404/12, ОСОБА_2, в присутності двох осіб, сплатила в рахунок купівлі-продажу квартири 26 000 дол. США., що на даний час складає 575 841,21 грн.

В подальшому, договір було зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно, позивачі ОСОБА_2 та її чоловік ОСОБА_3 вселилися в квартиру та зареєстрували своє місце проживання в ній.

Згідно рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.06.2012 року та рішення колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 09.11.2012 року право власності на квартиру АДРЕСА_2 визнано за іншою особою в порядку спадкування за заповітом, сама квартира витребувана у ОСОБА_2 та передана іншому власнику. Крім того, з ОСОБА_2 було стягнути 1700 грн. судового збору та 40 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

25 червня 2013 року при здійсненні виконавчих дій спірна квартира була вилучена у ОСОБА_2 та передана іншому власнику, однак грошові кошти у сумі 26 000 дол. США ОСОБА_4 повернути відмовився, що стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Судом також встановлено, що спірна квартира, до придбання її у власність ОСОБА_2 у ОСОБА_4, декілька разів перепродувалась, підстави її вибуття від добросовісного набувача були предметом судового розгляду та вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 25.07.2012 року відповідача ОСОБА_5 було визнано винним та призначене покарання. Крім того, згідно вироку на момент укладання з ОСОБА_2 договору купівлі-продажу спірної квартири ОСОБА_4 було відомо, що Заводським РВ ММУ УМВС провадиться перевірка з приводу законності придбання у власність квартири різними особами, у тому числі і ним особисто (відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК ці обставини не потребують доказування). Однак, вказані обставини ОСОБА_4 ОСОБА_2 не повідомив та уклав з останньою договір купівлі-продажу спірної квартири.

Згідно до ч. 1 ст. 661 ЦК України, у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав.

Відповідно до положень ст. 1212 ЦК України особа. Яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте. Згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним право чином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобовязанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

А з урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 577 581,21 грн., з яких 575 841,21 грн. сплачених за договором купівлі-продажу спірної квартири і які на даний час безпідставно утримуються відповідачем, 1700 грн. судового збору та 40 грн. ІТЗ стягнутих та сплачених за рішенням суду є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Факт отримання вказаних грошових коштів за договором купівлі-продажу відповідачем ОСОБА_4 не заперечуються. Доводи представника відповідача ОСОБА_4 про те, що у останнього відсутні вказані грошові кошти, а тому позов до нього належить залишити без задоволення, не можуть бути визнані підставою для відмови у позові і не ґрунтуються на законі.

Що стосується позовних вимог про стягнення з обох відповідачів на користь позивачів спричиненої моральної шкоди та витрат на правову допомогу, то вони підлягають частковому задоволенню.

Суд вважає, що відповідно до положень ст. 23 ЦК України з відповідача ОСОБА_4 на користь позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належить стягнути по 3000,00 грн. на кожного спричиненої моральної шкоди, оскільки дії відповідача ОСОБА_4 спричинили певні моральні та душевні страждання з приводу втрати житла, своєчасного неповернення грошових коштів та неможливості придбати інше житло, певних хвилюваннях, зміни умов життя та переїздів. Також з відповідача ОСОБА_4 на користь позивачів належить стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 2500 грн., що підтверджується відповідною квитанцією.

Що стосується заявлених вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_5 моральної шкоди та витрат на правову допомогу, то ці вимоги належить залишити без задоволення, оскільки ніяких договорів ОСОБА_5 з позивачами не укладав та з ними взагалі не знайомий, тому ніяких збитків спричинити своїми діями або бездіяльністю не міг.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 577581,21 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 моральну шкоду по 3000,00 грн. на кожного.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 витрати на правову допомогу по 1250,00 грн. на кожного.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення набуває законної сили протягом 10 днів.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через місцевий суд в порядку ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Агєєва Л.І.