Справа № 136/356/15-ц Провадження № 22-ц/772/1835/2015Головуючий в суді першої інстанції Кривенко Д. Т.
Категорія 69 Доповідач Стеблюк Л. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючої : Стеблюк Л.П.

суддів: Колоса С.С., Якименко М.М.

при секретарі: Пантелеймоновій А.І.

за участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 07.05.2015 по цивільній справі за заявою ОСОБА_2, Заінтересована особа: Липовецький районний сектор ДМС України у Вінницькій області про встановлення факту постійного проживання на території України, -

в с т а н о в и л а :

Заявник звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження, в якій просив суд встановити юридичний факт того, що він, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 рік і по теперішній час.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_2, народився 14.12.1971 року в с. Джрвеж, Абовянського району, Котайської області, республіка Вірменія. В червні 1990 року прибув в Україну, а саме в м. Липовець, Вінницької області, де і залишився постійно проживати до цього часу. Не маючи власного житла на території України він, ОСОБА_2, постійно проживав у знайомих або найманих будинках чи квартирах. Станом на дату звернення до суду він проживає АДРЕСА_1 Встановлення факту постійного проживання на території України з 1990 року по даний час йому необхідно для оформлення громадянства України на підставі ст. 8 Закону України «Про громадянство України». Іншого порядку встановлення факту постійного проживання на території України поміж судового рішення законом не визначено, тому він вимушений звернутись до суду.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 07.05.2015 року заяву задоволено частково. Встановлено юридичний факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 рік ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В апеляційній скарзі Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову у задоволенні заяви, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що остання підлягає до задоволення наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає.

Задовольняючи заяву суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту проживання заявника в м. Липовець, Вінницької області, Україна станом на 24 серпня 1991 року, посилаючись лише на покази свідка ОСОБА_3, який вказуючи на дружні стосунки з заявником, не знає про його місце роботи.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна, оскільки вони не узгоджуються із показами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які з достовірністю не підтвердили ,що станом на 24.08.1991 року заявник проживав у м. Липовець.

ОСОБА_2 не надав до суду інших доказів, які б могли безперечно підтвердити постійне проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Судом першої інстанції не взято до уваги, що ОСОБА_2, постійно проживаючи на території України отримав громадянство республіки Вірменія, що підтверджується паспортом серія НОМЕР_1 виданий 17.03.2010 року та довідкою від 20.03.2015 року № 2302/153 за підписом консула посольства Республіки Вірменія в Україні Саргсяна Т.М.

Враховуючи викладене, суд дійшов помилкового висновку про часткове задоволення заяви.

Крім того, до участі у справі судом першої інстанції допущено представника заявника, повноваження якого посвідчені неналежним документом, оформленим з порушенням ч. 2 ст. 42 ЦПК України.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Враховуючи те, що висновок суду першої інстанції про задоволення заяви ґрунтується на неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи; допущено недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; згідно ч. 1 ст. 309 ЦПК України. рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви

Керуючись ст. 88, 307, 308, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області задовольнити.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 07.05.2015 скасувати та постановити нове, яким в задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання на території України відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча:

Судді: /підписи/

з оригіналом вірно: