Справа № 461/5747/15-ц
Провадження № 4-с/461/50/15
УХВАЛА

13.07.2015 року Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Фролової Л.Д.,

при секретарі Думичі Р.М.,

за участі заявника ОСОБА_1,

представників заявника ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника заінтересованої особи

Галицької райадміністрації Львівської

міської ради ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Львова скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 13 травня 2015 року, заінтересована особа Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідною скаргою. Свої вимоги мотивує тим, що Галицьким відділом ДВС відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-108/11 Галицького районного суду м. Львова про зобовязання ОСОБА_1 демонтувати гараж на подвірї будинку № 16 по вул. Парковій у м. Львові. На даний час в провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває скарга ОСОБА_1 на постанову державного виконавця від 25 березня 2015 року про відкриття виконавчого провадження та про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

У ході примусового виконання постановами державного виконавця Галицького відділу ДВС від 13 травня 2015 року призначено виконавчі дії щодо демонтажу гаража та залучені працівники органів внутрішніх справ та спеціаліст з ЛКП «ШРП Личаківського району». Заявник вважає дані постанови державного виконавця передчасними та такими, що винесені з порушенням законодавства. Просить суд скасувати постанови державного виконавця про залучення до проведення виконавчих дій працівників ОВС та спеціаліста.

В судовому засіданні заявник та його представники просили скасувати постанови державного виконавця від 13 травня 2015 року, оскільки, по-перше, державному виконавцю було достовірно відомо, що ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанову державного виконавця від 25 березня 2015 року про відкриття виконавчого провадження та про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. По-друге, надавши строк на оскарження терміном десять днів, державний виконавець призначила виконавчі дії до його закінчення. По-третє, державний виконавець повинна була накласти на відповідача штрафи за невиконання, а вже потім виносити оскаржувані постанови.

Державний виконавець, повідомлений належним чином про дату, час та місце слухання справи в судове засідання не зявився, заяв про відкладення справи та поважність причин відсутності суду не надав, що відповідно до вимог ст.169 ЦПК України суд надало підстави суду провести судове засідання без його присутності.

Представник заінтересованої особи Галицької районної адміністрації Львівської міської ради в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні скарги, так як постанова про відкриття виконавчого провадження скасована не була, виконавче провадження зупинене вже після винесення оскаржуваних постанов.

Суд, заслухавши учасників судового процесу, розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги державного виконавця, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду подання, вважає, що воно підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Питання судового контролю за виконанням судових рішень врегульовано положеннями статті 383 ЦПК України, згідно яких сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 1 вказаного Закону передбачено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Судовим розглядом було встановлено, що державним виконавцем Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції в рамках виконавчого провадження № 46992376 були винесені постанови від 13 травня 2015 року:

- з метою забезпечення повного та неупередженого виконання виконавчого документа про залучення працівників органів внутрішніх справ для забезпечення громадського порядку(а.с.4);

- у звязку з потребою залучення спеціальної техніки для проведення виконавчих дій про залучення Львівського комунального підприємства «ШРП Личаківського району»(а.с.№3).

Учасниками судового провадження було визнано та підтверджено матеріалами справи (а.с.24-25,33), що на момент винесення вищевказаних постанов, виконавче провадження не було зупинене, постанова про відкриття виконавчого провадження не була скасована.

Однак, при винесенні оскаржуваних постанов, державний виконавець грубо порушив, на думку суду, права боржника у виконавчому провадженні обмеживши його право на оскарження рішень державного виконавця. Так, у постанові від 13 травня 2015 року про залучення працівників органів внутрішніх справ для забезпечення громадського порядку (а.с.4) та у постанові від 13 травня 2015 року про залучення Львівського комунального підприємства «ШРП Личаківського району» (а.с.№3) встановлений строк для оскарження 10 днів з моменту її одержання. При цьому, проведення виконавчих дій призначено на 21 травня 2015 року об 11 годині, тобто до закінчення строку на оскарження.

Судом встановлені також порушення вимог ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

Згідно даних, які містяться у постанові державного виконавця від 13 травня 2015 року про накладення штрафу на боржника у розмірі 170 гривень (а.с.5), 05 квітня 2015 року був складений акт, що боржником виконавчий документ не виконано у строк, встановлений постановою про відкриття. Оскільки, в тексті постанови не вказано, що штраф накладається повторно, то суд виходить з того, що це є перше притягнення відповідача до відповідальності, встановленої Законом України «Про виконавче провадження». А відтак, державний виконавець не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно зобовязаний перевірити стан виконання рішення та організовувати виконання виконавчого документу у примусовому порядку. Натомість, і постанова про накладення штрафу, і постанови про залучення спеціаліста та працівників органів внутрішніх справ, - датовані однією датою 13 травня 2015 року.

Суд не погоджується з позицією заявника та його представників, що державний виконавець зобовязана була зупинити виконавче провадження коли їй стало відомо про факт звернення ОСОБА_5 до суду. Відповідно до приписів ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі:

1) смерті, оголошення померлим чи визнання безвісно відсутнім стягувача або боржника, або припинення юридичної особи, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво;

2) визнання стягувача або боржника недієздатним;

3) проходження боржником строкової військової служби у Збройних Силах України, передбачених законом інших військових формуваннях, якщо згідно з умовами служби провадження виконавчих дій неможливе, чи на прохання стягувача, який проходить строкову військову службу в Збройних Силах України або інших військових формуваннях;

4) зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа;

5) прийняття судом до розгляду скарги на постанову органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення;

6) зупинення виконання відповідного рішення або виконавчого провадження посадовою особою, якій законом надано таке право;

7) зупинення судом реалізації арештованого майна;

8) порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) та виконання рішень у немайнових спорах;

9) здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку або ліквідації банку відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (4452-17), крім випадків, пов'язаних з виплатою коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників у межах суми відшкодування, що гарантується Фондом; витрат, пов'язаних із забезпеченням операційної діяльності такого банку; виплати заробітної плати, авторської винагороди, відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю працівників банку;

10) сплати боржником або іншим гарантом у встановленому законодавством порядку (у тому числі за договорами про відшкодування ядерної шкоди) коштів на відшкодування ядерної шкоди, що дорівнюють або перевищують встановлену законом межу відповідальності оператора ядерної установки. Для обчислення сплачені кошти підлягають перерахуванню у Спеціальні права запозичення, що встановлюються Міжнародним валютним фондом, за офіційним курсом Національного банку України на день сплати;

11) прийняття судом до розгляду касаційної скарги прокурора на рішення суду;

12) звернення до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п'ятою статті 8 цього Закону;

13) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення;

14) наявності коштів за договорами банківського рахунку або банківського вкладу, які боржник не має права вимагати до закінчення строку дії таких договорів, у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення;

15) внесення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" ;

16) затвердження плану санації боржника до порушення провадження у справі про банкрутство;

17) прийняття рішення про приватизацію вугледобувних підприємств відповідно до Закону України "Про особливості приватизації вугледобувних підприємств" (4650-17) протягом трьох років з моменту завершення приватизації;

18) надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Згідно статті 38 вищевказаного Закону право державного виконавця зупинити виконавче провадження настає:

1) у разі звернення державного виконавця до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, що підлягає виконанню, про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення чи зміну способу і порядку виконання;

2) у разі прохання боржника, який проходить строкову службу у складі Збройних Сил України чи інших передбачених законом військових формувань, якщо рішення неможливо виконати без його участі;

3) у разі перебування боржника на лікуванні у стаціонарному лікувальному закладі, якщо рішення неможливо виконати без його участі;

4) у разі оголошення розшуку боржника - фізичної особи, транспортних засобів боржника або розшуку дитини;

5) за заявою стягувача у разі його перебування у відпустці за межами населеного пункту, де він проживає.

Таким чином, оскаржувані постанови державного виконавця не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та підлягають скасуванню.

Керуючись ст. 208-210, 383 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанови державного виконавця Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_6 у виконавчому провадженні № 46992376:

- від 13 травня 2015 року про залучення Львівського комунального підприємства «ШРП Личаківського району» для участі у проведенні виконавчих дій;

- від 13 травня 2015 року про забезпечення присутності працівників Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області для підтримання громадського порядку та участі у проведенні виконавчих дій.

Ухвала постановлена в нарадчій кімнаті, в судовому засіданні 13 липня 2015 року проголошено його вступну та резолютивну частини. Повний текст ухвали виготовлений 15 липня 2015 року.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова протягом п'яти діб з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л.Д. Фролова