ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2321/15-ц
Провадження № 6/210/91/15
У Х В А Л А

іменем України

"12" червня 2015 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Вікторович Н.Ю.,

за участю секретаря судового засідання: Лейбенко В.В.

розглянувши в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України подання Саксаганського відділу ДВС Криворізького міського управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань, -

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Саксаганського відділу ДВС Криворізького міського управління юстиції звернувся до суду з поданням, погоджене з начальником Саксаганського відділу державної виконавчої служби КМУЮ, в якому просить обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_2

В судове засідання державний виконавець не зявився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, вивчивши матеріали подання та додатки до нього приходить до наступного.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Саксаганському відділі державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції знаходиться виконавчий лист №2/214/1221/14 від 18 серпня 2014 року виданий Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» заборгованості.

У своєму поданні державний виконавець Саксаганського ВДВС Криворізького МУЮ зазначає, що боржник ухиляється від виконання судового рішення.

Відповідно до положень ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Вирішуючи питання про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника, суд зазначає, що право на свободу пересування має первинне закріплення у ст.33 Конституції України, ст.13 Загальної декларації прав людини, ст.2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

При виконанні судових рішень порядок розгляду подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи -у праві виїзду за межі України регулюється ст.377-1 ЦПК України.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. № 3857-XII «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (далі - Закон № 3857-XII).

Положеннями ст.6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках: якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п.2); якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань (п.5); якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п.8).

Сам факт наявності невиконаного рішення суду боржником не є відповідно до Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» підставою для тимчасової заборони виїзду особи за кордон без обов'язкового визначення дій боржника по ухиленню від виконання судового рішення.

Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Як вбачається з матеріалів справи, ані в поданні державного виконавця, а ні в матеріалах судової справи не міститься належних та допустимих доказів ухилення боржника від виконання ним зобов'язань за рішенням суду.

З погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п.5 ч.1 ст.6 Закону № 3857-XIIта у п.18 ч.3 ст.11 Закону № 606-XIV, означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч.2 ст.10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

При цьому, факт «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

З наданих до суду матеріалів судом не вбачається, що боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду. Крім того, з наданих судові матеріалів не вбачається, чи отримував боржник копію постанови про відкриття щодо нього виконавчого провадження за виконавчим листом, чи здійснювались державним виконавцем заходи щодо приводу боржника, чи здійснювались державним виконавцем заходи щодо розшуку майна боржника, встановлення його місця роботи, чи викликався боржник до Саксаганського ВДВС Криворізького МУЮ з приводу невиконання рішення суду; які дії були вжити державним виконавцем щодо примусового виконання рішень суду після перебігу строку, встановленого для добровільного виконання рішення суду, тощо.

Суд зазначає, що на теперішній час державним виконавцем не доведено належними та допустимими засобами доказування факту ухилення ОСОБА_2 від виконання зобов'язання за рішенням суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.217, 377-1 ЦПК України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст.11 Закону «Про виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні подання Саксаганського відділу ДВС Криворізького міського управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Н. Ю. Вікторович