Справа № 161/582/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Олексюк А.В.
Провадження № 22-ц/773/965/15 Категорія: 59 Доповідач: Мудренко Л. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2015 року місто ОСОБА_1

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Мудренко Л. І.,

суддів Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

при секретарі Губарик К. А.,

за участю:

прокурора Романішиної Т. Л.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом прокурора міста Луцька в інтересах держави та територіальної громади міста Луцька в особі Луцької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_3, до ОСОБА_4 про витребування майна у добросовісного набувача за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Волинської області та апеляційною скаргою Луцької міської ради на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 березня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2015 року прокурор міста Луцька в інтересах держави та територіальної громади міста Луцька в особі Луцької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_3, звернулися в суд з позовом до ОСОБА_4 про витребування майна у добросовісного набувача. Позов мотивовано тим, що рішенням Господарського суду Волинської області від 23.04.2008 року, яке набрало законної сили, визнано неправомірною приватизацію Волинського обласного підрядного спеціалізованого ремонтно-будівельного тресту в частині включення до акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу, затвердженого 25.10.1993 року, будівлі по вул. Сагайдачного (Тельмана), 1 в місті Луцьку Волинської області, вартістю, на момент приватизації 7515,50 крб., зобов'язано ВАТ Волиньрембуд виключити із статутного фонду товариства будівлю вказаного гуртожитку та зменшити розмір статутного фонду на суму його вартості, а також визнано будівлю гуртожитку по вул. Сагайдачного, 1 в місті Луцьку Волинської області об'єктом комунальної власності. Крім того, рішенням Луцького міськрайонного суду від 24.12.2010 року встановлено юридичний факт, що ОСОБА_4 є добросовісним набувачем квартири АДРЕСА_1, визнано за ОСОБА_4 право власності на зазначену квартиру, у якої спірне майно не може бути витребувано. Вказує, що з вищевказаних рішень власником будівлі гуртожитку по вул. Сагайдачного, 1 в місті Луцьку Волинської області є Луцька міська рада. Враховуючи це, ВАТ Волиньрембуд, ОСОБА_5, ЗАТ Лізинг нерухомість є особами, які не мали права відчужувати це майно. Зокрема, в 2002 році вони не мали права продавати ОСОБА_6 секцію № 11 у гуртожитку по вул. Сагайдачного, 1 в місті Луцьку Волинської області.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням перший заступник прокурора Волинської області та Луцька міська рада Волинської області подали апеляційні скарги в яких, у звязку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просили скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В суді апеляційної інстанції прокурор Романішина Т. Л., представник позивача ОСОБА_1, а також третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 підтримали апеляційні скарги заступника прокурора Волинської області та Луцької міської ради Волинської області з підстав в них наведених та просили їх задовольнити, представник відповідача ОСОБА_2 апеляційні скарги не визнала та просила їх відхилити.

Інші особи в судове засідання не зявились.

Колегія суддів, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційні скарги заступника прокурора Волинської області та Луцької міської ради Волинської області слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_4 є власником спірного жилого приміщення № 11-11а по вул. Сагайдачного, 1 в м. Луцьку Волинської області (а.с. 21-23).

Встановлено, що ОСОБА_4 придбала спірне житло на прилюдних торгах у порядку, установленому для примусового виконання судового рішення - наказу Господарського суду Волинської області від 16.06.1999 року, а саме на погашення заборгованості ТзОВ Лізінг-Нерухомість перед третьою особою - ДАЕК Волиньобленерго.

Частиною 2 ст. 388 ЦК України передбачено, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, установленому для виконання судових рішень.

За змістом цієї норми, якщо річ була придбана добросовісним оплатним володільцем у порядку, встановленому для виконання судових рішень, то в нього не можна витребувати річ навіть у тих випадках, коли річ була загублена власником, чи викрадена у нього, чи вибула з володіння власника при інших обставинах не з його волі.

Отже, суд першої інстанції підставно прийшов до висновку, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції, що ОСОБА_4 є добросовісним набувачем майна, яке було продане їй з прилюдних торгів у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Таким чином позовні вимоги прокурора міста Луцька про витребування майна у добросовісного набувача до задоволення не підлягають.

Крім того, судом встановлено, що будівля по вул. Сагайдачного, 1 в місті Луцьку Волинської області, в якому розташоване спірне житло, має статус гуртожитку і до 2008 року була об'єктом державного житлового фонду, а з 2008 року обєктом комунальної власності міста Луцька, що підтверджується рішенням Господарського суду Волинської області від 23.04.2008 року (а.с. 6-9), постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23.04.2009 року в справі за позовом першого заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Луцької міської ради до ВАТ Волиньрембуд, Волинської обласної ради та Волинської обласної державної адміністрації про визнання недійсним акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу та зобов'язання зменшити розмір статутного фонду товариства (а.с. 10-12), ухвалою Вищого господарського суду від 07.10.2010 року в цій же справі (а.с. 13-15).

Вищезазначеними рішеннями судів встановлено, що ВАТ Волиньрембуд було створено шляхом корпоратизації Волинського обласного підрядного спеціалізованого ремонтно-будівельного тресту згідно наказу Комітету інвестицій, будівництва, архітектури і містобудування № 26 від 06.12.1993 року.

Згідно довідки регіонального відділення ФДМУ по Волинській області № 4 від 30.05.1996 року до складу приватизованого в процесі корпоратизації майна АТ Волиньрембуд увійшов гуртожиток на 216 місць за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Сагайдачного, 1.

Крім того, зазначеними рішеннями господарських судів встановлено, що об'єкт приватизації гуртожиток, що розташований за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Сагайдачного, 1 був відчужений на користь ВАТ Волиньрембуд за волею власника (уповноваженою ним особою) такого майна, а саме, за згодою Регіонального відділення Фонду Держмайна України по Волинській області на приватизацію майна шляхом надання відповідного дозволу.

Відповідно до п. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на вищенаведене, доводи Луцької міської ради в апеляційній скарзі, що спірне нерухоме майно вибуло у 2002 році з володіння територіальної громади міста Луцька без її волі не заслуговують на увагу.

Згідно ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

На підставі викладеного, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що спірне майно не вибувало з власності держави, а подальшому з власності територіальної громади міста в особі Луцької міської ради, поза волею власника, а тому підставно відмовив в задоволенні позову.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги першого заступника прокурора Волинської області та апеляційної скарги Луцької міської ради не спростовують висновків суду та не містять підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, яке постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Волинської області та апеляційну скаргу Луцької міської ради відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 березня 2015 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: