Справа №2-1968/15
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2015 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Козленко Г.О.

за участю секретаря - Слободянюк А.К.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування позову зазначив, що 10 жовтня 2014 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики відповідно до умов якого ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 2000 доларів США, що станом на 30.12.2014 року, відповідно до курсу НБУ еквівалентно 31 537,11 грн. (100 дол. США - 1576,8556 грн.). На підтвердження отримання грошових коштів відповідачем була власноручно написана боргова розписка від 10.10.2014 року.

Пунктом 3 Договору передбачено повернення всієї суми позики в термін до 20 грудня 2014 року включно.

Під час розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги, оскільки офіційний курс гривні щодо іноземних валют, встановлений НБУ станом на 08.04.2015 : 100 дол. США - 2 350,6033, тому просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 47 012, 06 гривень, та загальну суму судового збору в розмірі 558, 97 грн.

Позичальник свої зобов'язання по поверненню коштів не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість перед позивачем, на вказану вище суму, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду, та просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 10.10.2014 р. в розмірі 47 012, 06 гривень.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву з проханням розглядати справу без його участі, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2014 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики на суму 2000 (дві тисячі) доларів США, які останній зобов'язувався повернути не пізніше 20.12.2014 року. На підтвердження отримання грошових коштів відповідачем ОСОБА_2 була власноруч написана боргова розписка (а.с.5).

Однак, позичальник свої зобов'язання по поверненню коштів не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість перед позивачем, що з урахуванням поданих уточнень становить 47 012,06 грн. що еквівалентно 2000 дол. США по курсу НБУ станом на 08.04.2015.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Тобто, у разі пред'явлення позову про стягнення боргу позивач повинен довести своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов'язання. Для цього з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доводиться факт укладання договору позики і його умови.

За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Так, відповідно до ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в силу яких одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк( термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Таким чином, виходячи з тих обставин, що відповідач порушив умови договору позики, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг у розмірі 47012, 06 гривень.

Після всебічного, повного дослідження й оцінки всіх наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору 558 грн. 97 коп.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.509, 525, 526, 530, 610, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 197, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 47 012,06 (сорок сім тисяч дванадцять гривень шість копійок) що еквівалентно 2000 дол. США по курсу НБУ станом на 08.04.2015.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 558 грн. 97 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка його оскаржує протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні - протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Г.О. Козленко