Справа № 368/474/15ц Головуючий у І інстанції Кириченко В.І.
Провадження № 22-ц/780/3448/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 38 01.07.2015
УХВАЛА

Іменем України

01 липня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Голуб С.А.,

суддів - Касьяненко Л.І., Таргоній Д.О..,

за участі секретаря - Ромашини І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Кагарлицькому районі Київської області на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 08 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Кагарлицькому районі Київської області про стягнення коштів в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 23 липня 2012 року помер ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина, що складається із суми пенсії у розмірі 8247 грн. 25 коп., яку спадкодавець недоотримав за життя.

ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 та 05 лютого 2015 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на недоотриману пенсію у розмірі 8247 грн. 25 коп., яка належала померлому на підставі довідки УПФУ в Кагарлицькому районі від 04 грудня 2014 року №7479/07. Однак відповідач відмовляється виплатити вказані кошти, які успадковані ОСОБА_2

З урахуванням викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 8247 грн. 25 коп.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 08 квітня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з УПФУ в Кагарлицькому районі на користь ОСОБА_2 8246 грн. 25 коп. в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3

В апеляційній скарзі УПФУ в Кагарлицькому районі просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції керувався ст.1227 ЦК України й виходив із того, що позивачу, як спадкоємцю майна померлого ОСОБА_3, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05 лютого 2015 року належить сума пенсії у розмірі 8247 грн. 25 коп., яка недоотримана спадкодавцем за життя, однак відповідач, не оспорюючи право позивача на спадкове майно, відмовляється виплатити йому вказану суму.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача вказаних грошових коштів.

Такі висновки суду є правильними, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання постанови Кагарлицького районного суду від 23.05.2011 в справі № 2-а- 4853/11 ОСОБА_4 було нараховано Управлінням ПФУ у Кагарлицькому районі, але не виплачено 611,80 грн. додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю відповідно до ст. 51 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та 7635,45 грн. щомісячного підвищення до пенсії за проживання на забрудненій території відповідно до ст. 39 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

23 липня 2012 року ОСОБА_3 помер і вказані кошти успадкував за заповітом його син ОСОБА_2

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Згідно з частинами 1, 3 ст.52 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім'ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. У разі відсутності членів сім'ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Правовий аналіз вказаних норм свідчить про те, що до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, 05 лютого 2015 року позивачу, як спадкоємцю майна його померлого батька, було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на недоотриману пенсію у розмірі 8247 грн. 25 коп., що належала ОСОБА_3 на підставі довідки УПФУ в Кагарлицькому районі Київської області від 04 грудня 2014 року № 7479/07.

Зазначене свідоцтво відповідно до ч.1 ст.1301 ЦК України не визнане недійсним та не скасоване.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову, оскільки позивачу, як спадкоємцю майна померлого ОСОБА_3, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05 лютого 2015 року належить сума пенсії у розмірі 8247 грн. 25 коп., яка недоотримана спадкодавцем за життя, однак відповідач, не оспорюючи право позивача на спадкове майно, відмовляється виплатити йому вказану суму.

Таким чином рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права. Передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, є безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1. ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно зі ст.1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до суду із вимогою про стягнення коштів в порядку спадкування на підставі ст.ст.1216, 1227 ЦК України, у звязку з відмовою відповідача виплатити належну йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05 лютого 2015 року суму пенсії у розмірі 8247 грн. 25 коп., яка недоотримана спадкодавцем за життя.

Тобто, в даному випадку предметом спору є захист права позивача на одержання суми недоотриманої пенсії, яка належала спадкодавцю.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що у порядку цивільного судочинства розглядаються справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Таким чином, між сторонами виник спір про право, яке підлягає захисту в порядку цивільного судочинства.

Інші докази та обставини, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, повно та всебічно дослідив обставини справи, надані сторонами докази, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про задоволення позову і ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Кагарлицькому районі Київської області відхилити.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 08 квітня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді