Номер провадження: 22-ц/785/5281/15
Головуючий у першій інстанції Гринчак С. І.
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сидоренко І.П., Погорєлової С.О.,

при секретарі: Колмакові В.І.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 21 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Роздільнянський міський водоканал» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого водовідведення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 21 квітня 2015 року позов Комунального підприємства «Роздільнянський міський водоканал» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого водовідведення - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, на користь Комунального підприємства «Роздільнянський міський водоканал» (р/р НОМЕР_2 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478, ) заборгованість за надані послуги з централізованого водовідведення в розмірі 664, 47 грн., а також судовий збір.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подала до суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 21 квітня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Роздільнянський міський водоканал» до ОСОБА_2 в повному обсязі.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, судом першої інстанції було достовірно встановлено, що КП «Роздільнянський міський водоканал» створено 26 листопада 2011 року згідно рішення Роздільнянської міської ради №401-УІ, без правонаступництва. Того ж дня затверджено Статут підприємства. Державну реєстрацію проведено 28 листопада 2011 року. Ліцензія серія АД №040901 на централізоване водопостачання та водовідведення позивачем отримана 26 жовтня 2012 року (розпорядження №1133/А-2012 від 22 жовтня 2012 року), строк дії ліцензії з 26 жовтня 2012 року по 26 жовтня 2017 року. Предметом діяльності новоствореного КП «Роздільнянський міський водоканал» є забезпечення послугами водопостачання та водовідведення споживачів м. Роздільна.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11 червня 2013 року № 4720695 відповідач - ОСОБА_2 набула право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем у справі з приводу оплати наданих послуг з централізованого водовідведення регулюються Законом України «Про питну воду та питне водопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», «Правилами надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 та Цивільним Кодексом України.

Судом встановлено, що письмової форми договору про надання послуг з централізованого водопостачання з ОСОБА_2 не укладено, однак, ОСОБА_2 користується з 11 червня 2013 року послугами водовідведення, що підтверджується оформленим на неї особовим рахунком № 05107.

Проте, відповідач отримуючи послугу з централізованого водовідведення не здійснювала оплату за отримані послуги, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість за період з 11червня 2013 року по 31 грудня 2014 року у розмірі 664,47грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.

Споживач ОСОБА_2 повідомлялася про утворення заборгованості, підтвердженням цього є повідомлення про вручення поштового відправлення.

Будь - яких доказів на підтвердження відсутності заборгованості за послуги з централізованого водовідведення відповідачем-апелянтом ні до суду першої інстанції ні до суду апеляційної інстанції не надано.

Згідно зі ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги /водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги / береться крім квартирної плати із затвердженими в установленому законом порядку тарифами.

Стаття 68 ЖК України зобов'язує наймача своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Закон України «Про питну воду та питне водопостачання» від 10.01.2002 року N 2918-IІІ у ст. 1 вказує , що централізоване водовідведення - господарська діяльність із відведення та очищення комунальних та інших стічних вод за допомогою комплексу об'єктів, споруд, колекторів, трубопроводів, пов'язаних єдиним технологічним процесом.

Споживач повинен своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. ( ст. 22 ЗУ «Про питну воду та питне водопостачання»)

Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджені постановою КМ України від 21 липня 2005 р. за N 630 у ст. 2 вказує, що централізоване водовідведення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у відведенні стічних вод, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових централізованих систем водовідведення.

Ст.17 Правил встановлює, що послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води.

Згідно п.1 ст. 30 правил споживач зобов'язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Відповідно до вимог ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, п. 7 яких встановлює обов'язок власників та користувачів квартири оплачувати надані житлово-комунальні послуги.

Ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-1У відносить послуги з централізованого водопостачання та водовідведення до комунальних послуг. Ст.16 вказаного закону передбачає що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх кількісні та якісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до п.5 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вказує на права та обов'язки споживача, а саме: споживач має право одержувати послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; споживач зобов'язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 21 та 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець та виробник вказаних послуг зобов'язані укласти договір зі споживачем про умови надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 18, 20 « Правил надання послуг по централізованому опаленню, постачання холодної та гарячої води та водовідведення», затверджених Кабінетом Міністрів України (постанова від 21.07.2005 року №630) плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку . Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Встановивши вірно обставини справи та правильно застосувавши до правовідносин, що склалися вищевказані норми матеріального права, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про стягнення з відповідача на користь КП «Роздільнянський міський водоканал» заборгованість за послуги з централізованого водовідведення в сумі 664, 47 гривень.

Викладені в апеляційних скаргах доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_2 на відсутність письмового договору щодо надання послуг позивачем є підставою для звільнення відповідача від сплати боргу не ґрунтується на вимогах закон, оскільки відсутність письмового договору щодо надання послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.

Правова позиція щодо підстав сплати заборгованості за спожиті послуги без укладення договору з постачальником викладена в постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі № 3-184ГС14, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України.

Відповідно до вказаної постанови відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними із згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов'язання відповідача оплатити послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг.

Судом першої інстанції відповідно до ст.ст. 212-214 ЦПК України, повно, всебічно досліджено обставини у справі, належно оцінено надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та обґрунтовано висновок про необхідність стягнення з відповідачів боргу за комунальні послуги.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Отже, колегія суддів вважає, що висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, до яких суд дійшов з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду є законним і обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги нічим не обґрунтовані, тому, висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 21 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Роздільнянський міський водоканал» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого водовідведення - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: С.О. Погорєлова

І.П. Сидоренко