Справа № 527/3079/14-ц
номер провадження 2/527/79/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08.06.2015 року Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої - судді Марущак Р.М.

при секретарі - Проценко А.О.

з участю

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

29.12.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом.

Мотивував тим, що 21.11.2013 року о 14 год.15 хв. в с. Горби Глобинського району Полтавської області ОСОБА_2, керуючи автомобілем КАМАЗ-5410, державний номерний знак НОМЕР_1, з напівпричепом ОДАЗ-9370, д.н.з. НОМЕР_2, не вибрав безпечної швидкості руху, безпечної дистанції та бокового інтервалу, здійснив обгін праворуч, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Ford Fiesta, державний номерний знак НОМЕР_3, належним йому (позивачу) на праві власності, під його керуванням.

В результаті зіткнення автомобіль Форд Фієста отримав технічні пошкодження. Вартість матеріального збитку, згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 673 від 18.12.2013 року, складає 64613 грн. 20 коп.

ОСОБА_3 КАМАЗ-5410, державний номерний знак НОМЕР_1, за полісом обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів було забезпечено у ПАТ «СК «АХА Страхування». Він звернувся до вказаної страхової компанії, проте, у виплаті страхового відшкодування йому було відмовлено через те, що з постанови Глобинського районного суду Полтавської області від 20.03.2014 року не вбачається, хто з водіїв винен у ДТП та не підтверджено настання цивільно - правової відповідальності водія забезпеченого автомобіля ОСОБА_2

Справа про адміністративне правопорушення за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_2 провадженням була закрита у зв»язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Висновком судової автотехнічної експертизи № 75 від 20.02.2014 року, проведеної у Полтавському відділенні Харківського НДІ судових експертиз ім. засл. професора ОСОБА_4 встановлено обопільну вину водіїв - учасників ДТП, тобто невідповідність їх дій Правилам дорожнього руху України. Ступінь вини кожного, на його думку, складає 50% на 50%. Ліміт страхової відповідальності страховика, згідно полісу, становить 50000 грн. за шкоду , заподіяну майну.

Посилаючись на викладене, позивач прохав стягнути із приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» на його користь матеріальну шкоду у сумі 25000 грн., завдану внаслідок ДТП.

Позивач ОСОБА_1, його представник ОСОБА_5 у судових засіданнях позов підтримували, посилаючись на обставини та підстави, зазначені в ньому. ОСОБА_1, зокрема, пояснив, що разом з дружиною рухався на своєму автомобілі Форд Фієста зі швидкістю десь 30 км/год. В дзеркало заднього виду помітив вантажний автомобіль ОСОБА_3, який рухався за ним у попутному напрямку. КамАЗ почав його наздоганяти та здійснювати обгін справа. При цьому не витримав дистанцію і напівпричепом зачепив його автомобіль з правої сторони та пошкодив його.

Представник відповідача ПрАТ «СК «АХА Страхування» у судові засідання не з»являвся, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. На адресу суду направив письмове заперечення на позов, в якому вказав, що страхова компанія, відмовляючи ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування, діяла правомірно, оскільки постановою суду не встановлено особу винну у ДТП. Доводи позивача , про те, що ДТП відбулася з вини обох водіїв не відповідають матеріалам справи, зокрема, висновку судової автотехнічної експертизи № 75 від 20.02.2014 року.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 вину не визнав, мотивуючи тим, що в його діях відсутні порушення вимог «Правил дорожнього руху України». Пояснив, що рухався на автомобілі ОСОБА_3 з напівпричепом із швидкістю десь 40 км/год. Попереду нього в попутному напрямку їхав автомобіль Форд білого кольору. На їх смузі руху були значні вибоїни, тому водій Форда з»їхав вліво на зустрічну смугу, фактично звільнивши йому дорогу для руху. Він (відповідач), не змінюючи напрямку руху, по своїй смузі руху почав обганяти його справа. Раптом у дзеркало заднього виду побачив, що Форд під»їхав під напівпричіп ОСОБА_3. Він зрозумів, що його водій різко повернувся на свою смугу руху і якимось чином попав під колеса напівпричіпа , але цього моменту не бачив і не міг бачити, так як той був поза зоною видимості.

Допитана за клопотанням представника позивача, як свідок, ОСОБА_6 дружина позивача, у судовому засіданні повідомила , що під час ДТП перебувала в салоні автомобіля Ford Fiesta в якості пасажира. Рухалися з невеликою швидкістю, так як на дорозі були ями. ОСОБА_3 з напівпричепом рухався позаду, а потім чомусь почав обганяти їх не зліва, а справа і зачепив автомобіль «Форд» ящиком для інструменту, який знаходився перед задніми колесами. Внаслідок цього було пошкоджено праву частину автомобіля.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_7 ст. інспектор відділення ДАІ з обслуговування Глобинського району, у судовому засіданні пояснив, що документував ДТП за участю сторін. Виходячи з дорожньої обстановки, яку спостерігав (кінцевого розташування автомобілів) він вбачав вину водія ОСОБА_2 і склав щодо нього протокол за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Останній заперечення щодо змісту протоколу не висловлював. Місце зіткнення автомобілів, на його (свідка) думку, знаходилося за 1.1 м від краю проїзної частини по ходу руху автомобілів. Він не фіксував сліди, які залишилися на дорозі після зіткнення транспортних засобів, не робив всіх необхідних замірів і прив»язок, оскільки постраждалих осіб не було .

Суд, заслухавши сторони, свідків, дослідивши надані письмові докази, встановив наступне.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 21.11.2013 року, складеного ст. інспектором ВДАІ Глобинского РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_7, 21.11.2013 року о 14 год.15 хв. в с. Горби Глобинського району Полтавської області ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_4, НОМЕР_5, не вибрав безпечної швидкості руху, безпечної дистанції та бокового інтервалу, здійснив обгін праворуч, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Ford Fiesta, державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_1 Названий автомобіль отримав технічні ушкодження.

Вартість матеріального збитку по автомобілю НОМЕР_6, згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 18.12.2013 року № 673, виконаного експертом-автотоварознавцем ОСОБА_8, складає 64613 грн. 20 коп. Названий автомобіль на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить на праві власності ОСОБА_1. На час події був забезпечений полісом обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС /1511865 у ПрАТ СК «Провідна». Названа страхова компанія до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, не залучалася, оскільки рішення у справі жодним чином не може вплинути на її права та обов»язки щодо однієї із сторін.

На зворотньому боці схеми місця ДТП від 21.11.2013 року зазначено, що у автомобілі НОМЕР_6 деформовано передній капот, передній бампер, праве крило, праві передні двері, наявна тріщина правої блок фари.

Згідно постанови судді Глобинського районного суду Полтавської області від 20 березня 2014 року провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_2 було закрите в зв»язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

ОСОБА_3 КАМАЗ-5410, державний номерний знак НОМЕР_1, на час події був забезпечений полісом обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС /64440657 від 11.09.2013 року у ПрАТ «СК «АХА Страхування» . Вказана обставина названою страховою компанією, як відповідачем у справі, визнана і не заперечується. Встановлено, що договір страхування було укладено між ОСОБА_9 та страховою компанією 11.09.2013 року, відповідно до нього була застрахована цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров»ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу КАМАЗ 5410, д.н.з.НОМЕР_1 будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах. Ліміт страхової відповідальності за шкоду, заподіяну майну встановлений полісом склав 50000 гривень.

У цій же страховій компанії відповідно до полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС /64440690 від 11.09.2013 року була застрахована цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам під час ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу: причіпу ОДАЗ 9370, номерний знак НОМЕР_2 . Ліміт страхової відповідальності за шкоду, заподіяну майну в цьому полісі також зазначений у сумі 50000 гривень.

ОСОБА_2 керував автомобілем ОСОБА_3 на підставі документів, визначених п.2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування технічним засобом відповідної категорії та реєстраційного документу на технічний засіб). Законність експлуатації на час події автомобіля НОМЕР_7 з причіпом водієм ОСОБА_2 не оспорюється жодною стороною.

Суд не вирішував питання про залучення до участі у справі власника названого ТЗ, як третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, оскільки, виходячи з заявлених позовних вимог, рішення у справі не може вплинути на його права та обов»язки щодо однієї із сторін.

В ході розгляду Глобинським районним судом Полтавської області справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за статтею 124 КУпАП за клопотанням потерпілого ОСОБА_1 було призначено судову автотехнічну експертизу, висновки якої досліджені під час розгляду даної цивільної справи.

Оскільки пояснення водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо механізму виникнення та розвитку ДТП кардинально різняться, експертне дослідження було проведено по двох варіантах:

ОСОБА_10 І (згідно пояснень ОСОБА_2П.) перед ДТП автомобіль Ford Fiesta (відносно свого напрямку руху) рухається по зустрічній смузі і починає маневрувати праворуч в бік автомобіля КАМАЗ-5410, який його випереджає по крайній правій смузі.

ОСОБА_10 (згідно пояснень ОСОБА_1С.) - перед ДТП автомобіль Ford Fiesta рухається по крайній правій смузі, а автомобіль КАМАЗ-5410, випереджає його з правої сторони, рухаючись частково по узбіччю.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 75 від 20.02.2014 року, проведеної в Полтавському відділенні Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса:

По першому питанню.

Перевірити покази водіїв автомобілів НОМЕР_8 ОСОБА_2 та Ford Fiesta д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_1 на технічну спроможність, щодо механізму виникнення та розвитку ДТП не представляється можливим з мотивів, вказаних в дослідницький частині висновку експерта.

До них експерт ОСОБА_11 відніс, те, що на схемі місця ДТП від 21.11.2013 року працівниками ДАІ не зафіксований осип уламків скла, бруду, пластику, які відокремилися від автомобілів в місці їх зіткнення і по ДТП не проводилися транспортно-трасологічні дослідження, що робить неможливим перевірку показань водіїв.

По другому питанню.

ОСОБА_10

В даній дорожній ситуації, за умов вказаних в дослідницький частині, технічна можливість уникнути зіткнення для водія автомобіля КАМАЗ-5410 з напівпричепом ОДАЗ-9370 ОСОБА_2 з автомобілем Ford Fiesta не визначалася його (ОСОБА_2П.) односторонніми діями.

ОСОБА_10

В даній дорожній ситуації, за умов вказаних в дослідницький частині, водій автомобіля КАМАЗ-5410 з напівпричепом ОДАЗ-9370 ОСОБА_2 мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем Ford Fiesta.

По третьому питанню.

ОСОБА_10 І

В даній дорожній ситуації, за умов вказаних в дослідницький частині, в діях водія автомобіля КАМАЗ-5410 з напівпричепом ОДАЗ-9370 ОСОБА_2 відсутні будь-які невідповідності вимогам «Правил дорожнього руху України», які б з технічної точки зору знаходилися в причинному зв»язку з виникненням даної пригоди.

ОСОБА_10

В даній дорожній ситуації, за умов вказаних в дослідницький частині, дії водія ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.10.1. «Правил дорожнього руху України» і з технічної точки зору знаходилися в причинному зв»язку з виникненням даної пригоди.

По четвертому питанню.

ОСОБА_10 І

В даній дорожній ситуації, за умов вказаних в дослідницький частині, водій автомобіля Ford Fiesta ОСОБА_1 мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем КАМАЗ-5410 з напівпричепом ОДАЗ-9370.

ОСОБА_10

В даній дорожній ситуації, за умов вказаних в дослідницький частині, водій автомобіля Ford Fiesta ОСОБА_1 мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем КАМАЗ-5410 з напівпричепом ОДАЗ-9370.

По п»ятому питанню.

ОСОБА_10 І

В даній дорожній ситуації, за умов вказаних в дослідницький частині, дії водія автомобіля Ford Fiesta ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.10.1. «Правил дорожнього руху України» і з технічної точки зору знаходилися в причинному зв»язку з виникненням даної пригоди.

ОСОБА_10

В даній дорожній ситуації, за умов вказаних в дослідницький частині, дії водія автомобіля Ford Fiesta ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.13.1. «Правил дорожнього руху України» і з технічної точки зору знаходилися в причинному зв»язку з виникненням даної пригоди.

Таким чином, з висновку вказаної експертизи вбачається, що однозначними є відповіді тільки щодо дій ОСОБА_1 ( по обох варіантах розвитку події) : його дії не відповідали Правилам дорожнього руху України і з технічної точки зору знаходилися в причинному зв»язку з виникненням даної пригоди; він мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем КАМАЗ-5410 з напівпричепом ОДАЗ-9370..

Страховик АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» відмовилася від здійснення страхової виплати ОСОБА_1, про що повідомила його письмово листом від 30.10.2014 року, вих. № 9415/26ЦВ. Причиною відмови названо, те, що з постанови Глобинського районного суду Полтавської області від 20.03.2014 року не вбачається хто винен у ДТП, що сталася 21.11.2013 року, та не підтверджено настання цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого страховою компанією автомобіля ОСОБА_2, а отже, правові підстави для визнання заявленого випадку страховим та здійснення страхового відшкодування відсутні.

Згідно ч.1 та ч.2 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч.2, ч.5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Ч.1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За ч.1 ст. 1188 ЦК шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1)
шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов»язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов»язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ч.1 ст. 985 ЦК страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов»язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку.

За ч.6 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров»ю та /або майну потерпілого.

Згідно п. 22.1 ст. 22 вищеназваного Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.17 постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», необхідною умовою виникнення обов»язку страховика за договором обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правовова відповідальність якої застрахована договором).

Якщо факт завдання шкоди відповідно до ст. 6 Закону України № 1961-ІV не є страховим випадком, то потерпілий має право вимагати відшкодування шкоди на підставі загальних правил, встановлених ЦК.

Виходячи з позовних вимог ОСОБА_1, суд дійшов висновку, що вони стосуються лише стягнення виплати страхового відшкодування із страховика, відповідно до умов страхового полісу, по причині настання дорожньо - транспортної пригоди. Жодної позовної вимоги до ОСОБА_2, який зазначений в позові як відповідач, не заявлено.

З огляду на встановлений характер спірних правовідносин у даній цивільній справі, суд дійшов висновку, що в межах предмету позову ОСОБА_2 не повинен доводити, що шкоду завдано не з його вини, а докази винуватості останнього в ДТП та її наслідках, як підставу цивільно-правової відповідальності, для страхової компанії та суду мав надати позивач у справі. Тобто, він мав довести , факт наявності страхового випадку. Проте, такі докази не надано.

Так, згідно судової автотехнічної експертизи, питання, яке має значення для предмету доказування встановлення наявності чи відсутності в діях водія ОСОБА_2 невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору знаходилися в причинному зв»язку з подією ДТП, достовірно не з»ясовано, оскільки висновки експерта по третьому питанню по двох варіантах розвитку події є протилежними : за варіантом ОСОБА_2 - таких невідповідностей не було, за варіантом ОСОБА_1 його дії не відповідали п.10.1 ПДР України.

Також судова автотехнічна експертиза не дала відповіді на те, чиї пояснення (водія ОСОБА_1 чи водія ОСОБА_2П.) з приводу механізму ДТП є спроможними.

Експерт ОСОБА_11 у судовому засіданні при роз»ясненні висновку судової автотехнічної експертизи, пояснював, що схема місця ДТП від 21.11.2013 року не містить всіх необхідних даних, для того, щоб дати вичерпні відповіді на поставлені на експертизу питання. Так, на ній не зафіксовано місце розташування будь-яких уламків транспортних засобів, по яких можна достовірно судити про місце зіткнення автомобілів. Крім цього, для того, щоб визначити технічну спроможність водіїв уникнути зіткнення необхідні дані про взаємне розташування автомобілів відносно меж проїзної частини на стадії зближення перед ДТП, але такі дані не були надані, їх здобуття неможливе, так як сторони описують механізм події по-різному.

Суд погодився з доводами експерта про те, що схема ДТП від 21.11.2013 року складена з порушеннями і не містить всіх необхідних інформаційних ознак, зокрема, позначення розміщення (концентрації) дрібних осколків, сухого ґрунту, подряпин, фарби, уламків транспортних засобів, тощо та їх прив»язки. Так, у судовому засіданні були досліджені фото, зроблені дружиною позивача після ДТП, на яких чітко видно на автодорозі неподалік від кінцевого розташування автомобіля Ford Fiesta його уламків, які відокремилися від нього в момент зіткнення. Такі дані в схемі ДТП відсутні. Це означає, що частина досить важливих замірів, необхідних для всебічного автотехнічного дослідження, не була проведена і зафіксована, а, отже, назавжди втрачена.

Вказані фото не були предметом дослідження названої експертизи, оскільки позивач надав їх тільки під час судового розгляду цивільної справи. Оглянувши фото, та підсумовуючи свої роз»яснення, експерт ОСОБА_11 пояснив, що за вказаних обставин необхідне експертне трасологічне дослідження, яке по характеру ушкодження транспортного засобу, направленості деформацій, спроможне встановити кут зіткнення автомобілів та якими частинами вони контактували і визначитися з тим, чия версія події є спроможною.

Виконуючи вимоги ч.4 ст. 10 ЦПК України, для сприяння всебічному і повному з»ясуванню обставин справи суд роз»яснив особам, які брали участь у справі, їх право на заявлення клопотання про проведення експертизи (судової транспортно-трасологічної, чи комплексної автотехнічної та транспортно-трасологічної) та наслідки не вчинення такої процесуальної дії. Однак сторони відмовилися заявляти відповідне клопотання.

Оскільки цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, суд не вправі ініціювати проведення експертизи самостійно, хоча і розуміє, що для з»ясування обставин, що мають значення для справи (зазначених вище), потрібні спеціальні автотехнічні та трасологічні знання.

Суд критично оцінив твердження, яке міститься в позові, про те, що ДТП відбулася з вини обох водіїв, оскільки це не відповідає висновку судової автотехнічної експертизи, а тому оцінено судом, як припущення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги до ПрАТ «СК «АХА Страхування» не доведені ОСОБА_1 належними та допустимим доказами, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 979, 985, 1166, ч.1 ст. 1167, 1187, 1188 ЦК України, ст.ст. 6, 22 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 3, 10, 11, 30, 60, 212-215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ ГЛОБИНСЬКОГО

РАЙОНОГО СУДУ ОСОБА_12