АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/4244/14-ц Номер провадження 22-ц/786/2186/15Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н.Л. Доповідач ап. інст. Чічіль В. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Чічіля В.А.

Суддів : Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

За участю секретаря : Колодюк О.П.,

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 29.05.2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення суми вкладу та відсотків,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення суми вкладу та відсотків, з посиланням на те, що 17 лютого 2011 року він уклав договір банківського вкладу з ПАТ «А-Банк» , за яким вніс грошові кошти в розмір 4480 Євро на строк 12 місяців до 17 лютого 2012 року включно з відсотковою ставкою 4 % річних. 01 листопада 2012 року звернувся до відповідача з метою отримання грошових коштів за вкладом, але йому було відмовлено у зв`язку із тим, що грошові кошти були зняті з його рахунку ще 19 лютого 2011 року. У зв`язку із тим, що грошові кошти з банківського рахунку не знімав, просив суд стягнути з ПАТ «Акцент-Банк» на його користь 4480 Євро основного боргу, 642,13 Євро відсотків, а всього 5122, 13 Євро та судові витрати.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 29 травня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, про задоволення позовних вимог. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що при розгляді справи судом не враховано, відсутність у відповідача оригіналів заяви про видачу готівки від 19.02.2011 року та оригіналу квитанції.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає,з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом вірно встановлено, що 17 лютого 2011 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» укладено договір банківського вкладу № SAMA 77926 "А-вклад», за умовами якого позивач ОСОБА_2 передав, а банк прийняв грошові кошти в сумі 4480 Євро на строк 12 місяців, строком до 17 лютого 2012 року з відсотковою ставкою 4 % річних. ОСОБА_2 на виконання умов договору вніс грошові кошти до каси банку в розмірі 4480 Євро. У цей же день відповідачем позивачу було видано довідку про те, що ОСОБА_2 є клієнтом ПАТ «Акцент-Банк», в якому має рахунок із залишком грошових коштів у розмірі 4480 Євро. Факт укладення строкового банківського договору жодною з сторін не заперечувався.

Звертаючись до суду з позовом до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення суми вкладу та відсотків, ОСОБА_2 посилався на те, що 01 листопада 2012 року він звернувся до відповідача з метою отримання грошових коштів за вкладом, але йому було відмовлено у їх видачі з посиланням на те, що грошові кошти були зняті з його рахунку 19 лютого 2011 року. У зв`язку із тим, що він грошові кошти з банківського рахунку не знімав, просив суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у розмірі 4480 Євро основного боргу, 642,13 Євро відсотків, а всього 5122,13 Євро та судові витрати.

Ухвалюючи рішення, місцевий суд, на підставі норм ЦК України дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду.

Відповідно до норми ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та ЦК України. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку; за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 58 ЦПК України належним є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими.

З матеріалів справи вбачається, що твердження позивача про те, що ним не були отримані грошові кошти за договором банківського вкладу в розмірі 4460 Євро не знайшло свого підтвердження. Так, факт отримання позивачем грошових коштів за договором вкладу підтверджений наданими відповідачем засвідченими належним чином копіями касових документів, а саме: заявою на видачу готівки від 19 лютого 2011 року на суму 4460 Євро, зведеною довідкою про касові обороти від 21 лютого 2011 року, довідкою касира видаткової каси про суму видачі та квитанцією.

Апелянт зазначає, що заяву про видачу готівки від 19.02.2011 року він не підписував, у квитанції також стоїть не його підпис, проте, на підтвердження своїх слів не надав жодного належного доказу, передбаченого ст. 57 ЦПК України.

Нормами статей 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За вказаних обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду, яке постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 29 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги.

С У Д Д І : Чічіль В.А. Бутенко С.Б. Прядкіна О.В.

З оригіналом згідно

суддя В.А. Чічіль