Справа № 462/4417/14 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/783/3174/15 Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Курій Н.М.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за секретаря Куцика І.Б.,

з участю: представника ОСОБА_2 ОСОБА_3,

представника ОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 16 жовтня 2004 року вони перебувають у шлюбі з відповідачкою, однак, спільне життя в них не склалося у зв'язку з невідповідністю характерів та різними поглядами на життя. Позивач стверджував, що з 2011 року сімейні відносини між ними припинені та вони проживають окремо, а тому просив шлюб розірвати.

Заочним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 18 листопада 2014 року вищезазначений позов задоволено.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 24 лютого 2015 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_2 про перегляд зазначеного вище заочного рішення суду.

Заочне рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 в загальному порядку, подавши на нього апеляційну скаргу.

Апелянт вважає, що встановлені в мотивувальній частині обставини справи про те, що сторони на день прийняття рішення не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету є недоведеними.

Апелянт зазначає, що крім пояснень позивача, які містяться в позовній заяві, будь-які інші докази про те, що на день прийняття рішення сторони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету в матеріалах справи відсутні.

Апелянт не погоджується з рішенням суду та просить виключити з мотивувальної частини заочного рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18 листопада 2014 року обставини, відповідно до яких ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на час розірвання шлюбу не вели спільного господарства та не мали спільного бюджету.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, перевіривши відповідно до ст.303 ЦПК України законність та обґрунтованість оскарженого рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про розірвання шлюбу між сторонами, виходив із того, що сторони не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету, про що зазначив в мотивах свого рішення.

Однак, зазначений вище висновок суду є помилковим, оскільки позивачем в позовній заяві не зазначено, що сторони не мають спільного бюджету, а лише те, що спору про поділ майна між сторонами немає. Крім того, зазначені судом першої інстанції обставини не стосуються предмету доказування в розумінні статті 58 ЦПК України.

Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, письмових доказів.

Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України, належними є доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

В матеріалах справи відсутні докази про відсутність спільного бюджету в сторін та наявність або відсутність ведення спільного господарства сторонами.

Суд першої інстанції розглянув справу без особистої участі в судових засіданнях позивача та відповідача, а питання про наявність у них спільного бюджету та ведення спільного господарства сторонами не досліджував.

Крім того, будь-яких доказів про наявність чи відсутність спільного бюджету між сторонами позивач не подав і суду апеляційної інстанції.

Відтак, суд апеляційної інстанції не погоджується з вищезазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки таке виходить за межі позовних вимог, не було предметом дослідження у даному спорі, а тому, зважаючи на необґрунтованість та безпідставність зазначеного висновку суду та положення ч.3 ст.61 ЦПК України, за якими встановлені судом обставини мають преюдиціальне значення, необхідно виключити з мотивувальної частини заочного рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18 листопада 2014 року висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на час розірвання шлюбу не ведуть спільного господарства і не мають спільного бюджету.

Керуючись ст. 303, п.3 ч.1 ст. 307, ст. 309, ч.2 ст. 314, ст. 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18 листопада 2014 року змінити, виключивши з мотивувальної частини заочного рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18 листопада 2014 року висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на час розірвання шлюбу не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням Апеляційного суду.

Головуючий Курій Н.М.

Судді:

Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.