У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.,

суддів: Касьяна О.П., Мостової Г.І.,

Наумчука М.І., Остапчука Д.О.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Підволочиської комунальної центральної районної лікарні Тернопільської області про визнання недійсним акта комісійно-лікарської комісії та протоколу медичного огляду для визначення факту вживання алкоголю і стану сп'яніння, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Підволочиського районного Тернопільської області від 23 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 5 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом. Зазначала, що 6 квітня 2010 року на підставі усного доручення головного лікаря Підволочиської КЦРЛ об 11 год 30 хв. було складено акт перевірки на предмет поведінки лікаря ОСОБА_3 та встановлено, що вона неадекватно поводилась, не давала чіткі відповіді на конкретні запитання, від неї було чути запах алкоголю, що викликало підозру на те, що остання перебуває в стані алкогольного сп'яніння. 6 квітня 2010 року о 12 год. лікарем-наркологом Підволочиської КЦРЛ ОСОБА_4 складений протокол № 11 форми 115у, в якому зазначено, що ОСОБА_3 перебувала у стані алкогольного сп'яніння в робочий час. Посилаючись на те, що вказані акт та протокол складені з порушенням вимог чинного законодавства, просила задовольнити позов.

Рішенням Підволочиського районного Тернопільської області від 23 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 5 лютого 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_3, звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, що 6 квітня 2010 року на підставі усного доручення головного лікаря Підволочиської КЦРЛ об 11 год 30 хв. було складено акт перевірки на предмет поведінки лікаря ОСОБА_3 Комісією встановлено, що вона неадекватно поводилась, не давала чіткі відповіді на конкретні запитання, від неї було чути запах алкоголю, що викликало підозру на те, що остання перебуває в стані алкогольного сп'яніння. У зв'язку з цим було прийнято рішення про направлення її до лікаря-нарколога на медичний огляд для визначення факту перебування на робочому місці у нетверезому стані.

6 квітня 2010 року о 12 год. лікарем-наркологом Підволочиської КЦРЛ ОСОБА_4 складений протокол № 11 форми 115у, згідно якого ОСОБА_3 перебувала у стані алкогольного сп'яніння в робочий час.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції апеляційний суд погодився із його висновком про те, що позивачем не доведено наявність порушень при складані акту та протоколу медичного огляду для визначення факту вживання алкоголю і стану сп'яніння від 6 квітня 2010 року.

Однак повністю з такими висновками апеляційного суду погодитися не можна.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1759/ed_2010_05_11/pravo1/T041618.html?pravo=1> кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст. ст. 11 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843042/ed_2010_02_11/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 15 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843046/ed_2010_02_11/pravo1/T030435.html?pravo=1> цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Сам по собі акт, протокол про визнання яких недійсними заявлені вимоги, не породжують для позивача будь-яких прав чи обов'язків і не стосуються визнання або заперечень прав позивача.

Зазначені документи можуть бути доказами на підтвердження перебування особи у стані алкогольного сп'яніння та прийняття певних рішень в т. ч. про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у зв'язку з її появою на роботі в нетверезому стані.

Згідно долучених до справи матералів вказані акт та протокол були використані в якості доказу при вирішенні спору про поновлення ОСОБА_3 на роботі.

Отже, доводи на їх спростування підлягали поданню і перевірці при розгляді цієї справи.

Оспорення таких доказів, що подані на підтвердження обставин, шляхом звернення до суду з окремим позовом цивільним процесуальним законодавством не передбачено.

Апеляційний суд не звернув уваги на те, що положення Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом Міністерства <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1764/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1>внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України № 400/666 від 9 вересня 2009 року, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 6 жовтня 2009 року за № 931/16947, на яку посилався суд першої інстанції, спірних правовідносин не регулюють та не можуть бути застосовані за аналогією при вирішенні справи, яка була предметом розгляду.

Крім того, Інструкцією також не передбачена можливість оскарження акта медичного огляду особи та висновку щодо результатів медичного огляду, який складається за результатами огляду на стан сп'яніння.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції апеляційний суд на вказані обставини справи уваги не звернув, не з'ясував чи підлягають захисту права позивача в обраний нею спосіб, а якщо не підлягають, то у задоволенні позову мав відмовити з цієї підстави.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов передчасного висновку про законність рішення суду першої інстанції.

Наведені порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179, 212 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до цього суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 5 лютого 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до цього суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Мартинюк
Судді:О.П. Касьян Г.І. Мостова М.І. Наумчук Д.О. Остапчук