Справа № 0417/2103/2012
Провадження № 2/0202/418/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 травня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Слюсар Л.П.

за участю секретаря Фісун К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНК до Публічного акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, ОСОБА_1 про звернення стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про звернення стягнення.

В позовній заяві позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за Кредитно-Заставним договором № K3Т0А800000013 від 25.01.2008 року в сумі 52 543,05 дол. США звернути стягнення на предмет застави автомобіль: ACURA, модель:MDX 3.5, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: 5J8TB185X7A022753, реєстраційний номер: BC8080BE, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 шляхом продажу вказаного автомобіля ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ ОСОБА_2 "ПРИВАТБАНК" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 солідарно 10 000 грн.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2012 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк були задоволені.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2014 року заочне рішення від 23 лютого 2012 року по цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНК до Публічного акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, ОСОБА_1 про звернення стягнення було скасовано.

При новому розгляді справи у попередньому судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву та наполягав на її задоволені. В подальші судові засідання представник позивача не зявився, суду надав заяву про слухання справи без його участі від 05.05.2015 та просив суд позов задовольнити.

Представник ПАТ «Акцент-Банк» в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Представник відповідача в попередньому судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволені позовних вимог. В подальші судові засідання відповідач та його представник не зявилися. Про по час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення, причину неявки суду не повідомили.

Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача в попередньому судовому засіданні, вивчивши матеріали справи та надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПРИВАТБАНК та ОСОБА_1 25.01.2008 року уклали Кредитно-Заставний договір № K3Т0А800000013, за яким відповідач отримав кредит у сумі 29 989,49 дол. США, зі сплатою за користування ним 9,00% відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 24.01.2013 року, проте в порушення умов договору свої зобов'язання належним чином не виконував, що стало підставою для звернення до суду.

Відповідно до п. 7.1 Кредитно-Заставного договору предметом застави є автомобіль: ACURA,модель:MDX 3.5, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: 5J8TB185X7A022753, реєстраційний номер: BC8080BE, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1.

Вимоги до відповідача ОСОБА_1, що випливають зі згаданого кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ "А-Банк" договору поруки № 167 від 20.10.2010 року. Відповідно до цього договору ПАТ «Акцент-банк» зобовязався солідарно з боржником відповідати перед банком за виконання зобовязань за кредитним договором № K3Т0А800000013 від 25.01.2008 року, розмір відповідальності 10000 грн.

Як вказує позивач в своїй позовній заяві, у звязку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_1 умов кредитно-заставного договору № K3Т0А800000013 від 25.01.2008 року виникла заборгованість, яка станом на 11.10.2011 року склала 52 543,05 дол. США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ № 205/5 від 06.01.2012 складає 419 818,96 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом 24 604,16 дол. США; заборгованість по процентам за користування кредитом 4 188,32 дол. США; заборгованість по комісії за користування кредитом 4 902,36 дол. США; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 16 316,36 дол. США, а також штрафи: штраф (фіксована частина) 31,29 дол. США, штраф (процентна складова) 2500,56 дол. США.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі.

Відповідно до ст. 19 Закону України Про заставу, за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання забезпеченого заставою, воно не буде виконано.

Відповідно до ст.20 Закону України Про заставу, заставодержатель має право з метою задоволення своїх вимог, звернути стягнення на предмет застави, якщо в момент настання термінів виконання зобовязань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані.

Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ст.ст. 598, 599 ЦК України договірні зобовязання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, а саме - виконанням цього зобовязання, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позовні вимоги в частині стягнення солідарно із відповідачів 10 000 грн. також задоволенню не підлягають, оскільки регулюються іншими нормами права та не можуть розглядатись з даним предметом позову.

Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобовязаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Оскільки позивачем не надано до суду відомостей щодо реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження, крім того не надано деталізований розрахунок заборгованості як доказ правильності нарахування заборгованості за кредитно-заставним договором, виходячи із вищевикладеного позовні вимоги ПАТ КБ Приватбанк не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та не підлягають задоволенню в повному розмірі.

Оскільки позивачу відмовлено в задоволені позовних вимог, то відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати не розподіляються.

Керуючись ст. ст. 525,526,530,554,610,625,1050,1054 ЦК України, ст.ст.3,7 11,15,27, 30, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог Публічному акціонерному товариству комерційному банку ПРИВАТБАНК до Публічного акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, ОСОБА_1 про звернення стягнення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.П. Слюсар