Справа № 360/376/15-ц Головуючий у І інстанції Міланіч А. М,
Провадження № 22-ц/780/3012/15 Доповідач у 2 інстанції Мережко М. В.
Категорія 46 03.06.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

03 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого - Мережко М.В.

Суддів Данілова О.М., Сержанюка А.С.

При секретарі - Франюк Т.В.

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 24 березня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Бородянської районної державної адміністрації Київської області , Управління Держземагенства у Бородянському районі Київської області про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів ,-

В с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом.

Свої вимоги обгрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його син - ОСОБА_3 . Після смерті сина залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 0,0850 га, яка була надана останньому для ведення садівництва на території Новозаліської сільської ради Бородянського району.

Розпорядженням Бородянської РДА від 05 серпня 2008 року № 1322 спадкодавцю надано дозвіл на оформлення проекту із землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва на території Новозаліської сільської ради Бородянського району.

На звернення ОСОБА_3 , ПП « Алекса» виготовила проект із землеустрою щодо відведення останньому зазначеної земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва на території Новозаліської сільської ради Бородянського району, але даний проект було затверджено вже після смерті спадкодавця за розпорядженням Бородянської РДА № 1204 від 31 жовтня 2012 року.

Виконавши всі вимоги закону щодо приватизації земельної ділянки ( рішення селищної ради, виготовлення технічної документації , виготовлення і оплата державного акту) , ОСОБА_3 за життя не встиг завершити приватизацію земельної ділянки .

Позивач фактично прийняв спадщину після смерті сина, оскільки проживав з померлим на час відкриття спадщини, але коли він звернувся до Бородянської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку, державний нотаріус в усній формі відмовив йому у видачі такого свідоцтва через відсутність Державного акту на право власності на вказану земельну ділянку.

Враховуючи , що син за життя виконав всі вимоги закону щодо приватизації земельної ділянки , позивач вважає, що до нього переходять усі права , які мав ОСОБА_3 , і які не припинились з її смертю.

Позивач просив визнати за ним, як спадкоємцем за законом, право на завершення приватизації вказаної земельної ділянки та одержання документа, що посвідчує право власності на дану земельну ділянку на його,/позивача, ім"я.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 24 березня 2015 р в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права , постановити нове рішенням, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та

обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом першої інстанції , ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер син позивача ОСОБА_3, ( а.с. 6) .

Розпорядженням № 1322 від 05 серпня 2008 року Бородянської РДА ОСОБА_3 надано дозвіл на оформлення проекту із землеустрою щодо відведення у власність, за рахунок земель запасу, земельної ділянки, площею 0,0850 га, для ведення індивідуального садівництва на території Новозаліської сільської ради Бородянського району /а.с.7,9/.

Як видно з матеріалів справи, розпорядженням Бородянської РДА № 1204 від 31 жовтня 2012 року, тобто вже після смерті ОСОБА_3, було затверджено проект із землеустрою щодо відведення та передачі зазначеної земельної ділянки у власність /а.с.8/.

Виконавши всі вимоги закону щодо приватизації земельної ділянки ( рішення селищної ради, виготовлення технічної документації ) , ОСОБА_3 за життя не встиг завершити приватизацію земельної ділянки .

Відмовляючи у задоволенні позову , суд виходив із того ,що оскільки ОСОБА_3, сину позивача , був наданий лише дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки , державної реєстрації цієї земельної ділянки не здійснено , тому померлий не набув права власності на земельну ділянку , а відтак позивач не має права на їх спадкування.

Такий висновок суду є поликовим , не ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до ст.ст.328, 392, 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті( ст.1218), право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст..328) та власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує право власності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст. 126 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Якщо спадкодавець на набув права власності на земельну ділянку згідно із ст. 125 Земельного Кодексу України , проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного зк5онодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім.»я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку .

На підставі абз.2 п.1 розділу Х « Перехідні положення» Земельного кодексу України рішення про передачу громадянам України у безоплатну приватну власність земельних ділянок , прийняті органами місцевого самовряду4вання відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року « Про приватизацію земельних ділянок»( втратив чинність на підставі закону № 139 -У від 14 вересня 2006 року ) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ( п.1 розділу Х доповнено абз 2 згідно із Законом № 509-У! від 16 вересня 2008 року).

Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року « Про приватизацію земельних ділянок»,до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку . Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами ( ч.3 ст. 116 ЗК)

Не підлягають до задоволення позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації.

Відповідно до абзацу 6 п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Помилковим є висновок суду ,що після смерті ОСОБА_3 не відкрилася спадщина на земельну ділянку , а відтак помилковим є висновок суду про відмову у задоволенні позову , оскільки у спадкоємця виникло право на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на своє ім.»я , як спадкоємця, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 , 313 -316, 319 ЦПК України , колегія суддів ,-

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 24 березня 2015 р. - скасувати. . Ухвалити нове рішення .

Позов ОСОБА_2 до Бородянської районної державної адміністрації Київської області , Управління Держземагенства у Бородянському районі Київської області про визнання права на звершення приватизації земельної ділянки - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право на завершення приватизації земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва на території Новозаліської сільської ради Бородянського району Київської області площею 0,0850 га , кадастровий номер НОМЕР_1 ,розпочатої ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та одержання документу ,що посвідчує право власності на земельну ділянку на ім.»я ОСОБА_2 .

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді