АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5923/15 Справа № 200/1278/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Лаченкова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно отриманих доходів, -

ВСТАНОВИЛА:

27 січня 2015року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно отриманих доходів.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2015 року відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно отриманих доходів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2015 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги по суті.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів не знаходить передбачених законом підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставі своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, районний суд прийшов до обґрунтованого висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того,що відповідачка одержала доходи у вказаній сумі 80600 грн. або могла одержати від квартири в якій проживала без правових підстав з дозволу матері позивачки і мала намір її купити .

Виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 разом з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 07.11.2003 року належала на праві власності квартира АДРЕСА_1.

За згодою матері ОСОБА_2 - ОСОБА_5, яка домовилася 12.10.2003 року про продаж квартири з ОСОБА_7 та передала їй ключі від вказаної квартири, в квартирі також оселилися її донька ОСОБА_3 та ОСОБА_8

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.11.2011 року ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8 були виселені з квартири АДРЕСА_1, а ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8 відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на вказану квартиру.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 22.07.2014 року ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8 про відшкодування шкоди в порядку регресу, а ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.12.2014 року це рішення залишено без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до акту державного виконавця Бабушкінського ВДВ МУЮ у м.Дніпропетровську від 22.02.2012 року ОСОБА_7, ОСОБА_3 було виселено із вказаної квартири, ОСОБА_8 у квартирі не перебував та не був присутнім під час виселення; крім того, що договір найму між сторонами не укладався та не реєструвався в органах місцевого самоврядування в установчому законом порядку, відповідачі вселилися до квартири за згодою матері позивачки ОСОБА_2, яка мала намір продати їм цю квартиру.

Вказані обставини, що встановлені вищевказаними рішенням районного суду та ухвалою апеляційного суду, відповідно до ст.61 ЦПК України; не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи.

Судом також встановлено, що після виселення відповідачів, в середині 2012 року квартира АДРЕСА_2 була продана її власниками.

Отже, виходячи з вищевикладеного, колегія судді вважає, що рішення суду першої інстанції про відмову в позовіОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно отриманих доходів є обґрунтованим і підлягає залишенню без змін, оскільки позивачем не надано доказів того, що відповідач одержала доходи у вказаній сумі 80600 грн. або могла одержати від квартири в якій проживала без правових підстав.

Доводи апелянта в апеляційній скарзі на те що, відповідно до ч.1 ст.1214 ЦК України, якою передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави - вона має право стягнути з відповідача ОСОБА_3 вартість безпідставно отриманих доходів в сумі 80 600 грн., колегія суддів вважає необґрунтованими,оскільки вищевказана норма права не відноситься до спірних правовідносин ,оскільки відповідачка вселилась в спірну квартиру зі згоди співвласника , а саме ОСОБА_5 , яка отримала від неї завдаток на квартиру і зобовязалась після отримання правоустановчих документів укласти договір купівлі продажу.

Окрім того, відповідачем , з дозволу ОСОБА_5, в спірній квартирі був зроблений ремонт і відповідач сплачувала комунальні послуги проживаючи в цій квартирі.

Доводи в апеляційній скарзі на те, що згідно довідки Української універсальної біржі від 02.04.2012 року ринкова вартість орендної плати двокімнатної квартири, площею 43 кв.м., по вул. Гладкова, 17 в період з січня 2007 року по лютий 2012 року складає 80600 грн. і цю суму необхідно стягнути з відповідача, колегія суддів вважає неправомірними, оскільки доказів того, що остання отримала дохід від користування спірною квартирою позивачем не надані.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Виходячи з вищевикладеного,колегія суддів вважає,що відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно відхилити, а рішення

Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2015 року - залишити без змін.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

ОСОБА_9