Справа № 643/1143/14-ц
Провадження № 2/643/2526/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2015 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Погасій О.Ф., при секретарі Бровкіної М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за час прострочення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

29 січня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 01.02.2013 р. по 01.01.2014 р.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20.02.2014 р. у справі № 643/1143/14-ц з ОСОБА_2 стягнута на користь ОСОБА_1 неустойка (пеня) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 01.02.2013 р. по 01.01.2014 р. в розмірі 1390 грн. 16 коп. (а.с.19-20).

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 24.03.2015 р. заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 20.02.2014 р. скасовано, і справу призначено до судового розгляду в загальному порядку (а.с.45-46).

02 червня 2015 року до суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 пеню (неустойку) в розмірі одного відсотку від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 01.03.2010 року по 22.02.2014 року у розмірі 36 804 грн. 31 коп. (а.с.65-68).

05 червня 2015 року від відповідача ОСОБА_2 надійшли до суду письмові заперечення проти позову, в яких відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що починаючи з 23.12.2009 р. він зареєстрований як фізична особа підприємець, займається господарською діяльністю та це єдине джерело його доходів, на виконання рішення суду від 16.07.2007 року він самостійно, шляхом поштових переказів сплачує аліменти на утримання дитини, розрахунок заборгованості по аліментам державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_3 від 18.01.2014 р., що зроблений за період з 01.02.2013 р. по 01.01.2014 р., за яким розмір його заборгованості становить 7301,64 грн., складений на підставі даних Головного управління статистики про розмір середньомісячної заробітної плати по Харківській області, та спростовується розрахунком заборгованості від 28.05.2015 року, складеним державним виконавцем Самойловою К.Г. на підставі довідки ДПІ у Московському районі м. Харкова і поштових відправлень по сплаті аліментів (а.с.74-75).

02.07.2015 року відповідач подав письмові заперечення проти позову, в яких у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що в нього відсутня заборгованість по аліментам.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності (а.с.16), позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5, який діє на підставі довіреності (а.с.43), в суді проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, та дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16.07.2007 р. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.05.2007 р. та до повноліття дитини.

На підставі рішення суду був виданий виконавчий лист, який звернуто до примусового виконання.

Як на підставу своїх уточнених позовних вимог щодо наявності та розміру заборгованості по аліментам позивач посилається на розрахунок заборгованості по аліментам від 18.05.2010 р., складений 05.04.2010 року державним виконавцем Київського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_7, за яким розмір заборгованості по аліментам відповідача станом на 01.04.2010 р. складає 3729,66 грн. (а.с.69).

Позивач також посилається на те, що цей розрахунок державного виконавця був предметом розгляду Фрунзенського районного суду м. Харкова у справі № 2-2159/10, рішенням якого від 18.06.2010 року з ОСОБА_2 стягнуто неустойку за період з 22.11.2009 р. по 01.03.2010 р. (а.с.70-72).

Відповідач заперечує проти наявності в нього заборгованості по аліментам.

Згідно вимог ч. 1 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається з фактичного заробітку, який платник аліментів одержував за час, протягом якого не проводилося їх стягнення.

Згідно ч.2 ст. 195 СК України, якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), якій він одержує.

Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Згідно ксерокопії розрахунку заборгованості по аліментам від 28.05.2015 року, складеного державним виконавцем Московського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_8, згідно виконавчого листа № 2-7364/07 від 16.07.2007 р., виданого Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, станом на 01.04.2015 року заборгованість по аліментам відсутня.

Зазначений розрахунок складений з урахуванням розміру доходу відповідача, що підтверджується довідкою ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області, та копій квитанцій, які підтверджують сплату аліментів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказів про наявність у відповідача заборгованості по сплаті аліментів за період з 01.03.2010 року по 22.02.2014 року, з розрахунком щомісячно, за кожний день прострочення, суду не надано.

Таким чином, посилання позивача про наявність у відповідача заборгованості по сплаті аліментів не доведені, безпідставні, та за таких обставин суд не встановлює підстав для задоволення позову і стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 195 СК України, ст. ст. 10, 11, 60, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за час прострочення аліментів, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ф. ОСОБА_9