АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7018/15 Справа № 203/2511/15 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2015 року м. Дніпропетровськ

05 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів Волошина М.П., Демченко Е.Л.

при секретарі Прудченко В.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 у квітні 2015 року звернулася до суду з вищевказаним позовом та просила з урахуванням її власних коштів вкладених у капітальний ремонт квартири АДРЕСА_1, в якості розрахунку з співвласниками квартири та компенсації затрат, визнати за нею право власності на 1/6 частину цієї квартири /а.с. 2-5/.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.06.2015 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено /а.с. 87-90/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права /а.с. 95-100/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 332 ЦК України передбачено набуття права власності на перероблену річ. Причому об'єкт, на який набувається право власності, визначено як нову річ.

Відповідно до ч.4 ст. 332 ЦК України, яка передбачає набуття права власності особою, що переробила річ (створила нову річ із чужих матеріалів навіть без згоди власника матеріалів) у випадку, коли вартість переробки створеної нової речі істотно перевищує вартість матеріалів, що були перероблені з метою створення цієї речі.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19.11.1993 року належала на праві власності ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності /а.с. 9/.

Після смерті ОСОБА_5, померлого 05.02.1994 року, спадщину прийняли його дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08.12.1997 року, яке посвідчено державним нотаріусом П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори, реєстровий № 2-6692 /а.с. 10/.

Таким чином, відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_3 належить на праві власності по ? частині квартири АДРЕСА_3, яка складається з трьох житлових кімнат площею 41,2 кв. метри, загальна площа 57, 4 кв. метри.

ОСОБА_3 04.03.1989 року реєструє шлюб з ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу /а.с. 6/.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.11.2010 року цей шлюб розірвано /а.с. 7/.

ОСОБА_2 посилається на те, що з 01.09.1998 року вона разом з дітьми проживає у спірній квартирі, в якій за згодою усіх співвласників житла, за свої власні кошти зробила капітальний ремонт для поліпшення стану та приведення квартири у житловий стан, а саме нею встановлені металопластикові вікна та підвіконня, антимоскитні сітки, натуральна гіпсова ліпка, покладено кахель, замінена сантехніка, облаштована кухня, замінені вхідні та міжкімнатні двері та інше. Витрати за період з 01.09.1998 року по 2009 рок складають найменше 120 000 грн. Враховуючи те, що відповідно до технічного паспорту на квартиру та свідоцтва про право на спадщину від 19.11.1993 року загальна вартість квартири становить 7541 грн. витрати на проведення нею капітального ремонту майже в шість разів перевищують її вартість, а тому просить визнати за нею право власності на 1/6 частину квартири.

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 вже зверталася до суду з позовом про розподіл майна подружжя, що підтверджується рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.12.2013 року, яке ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.08.2014 року частково скасовано /а.с. 47-48, 49-50/.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.02.2015 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_4, яке ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.04.2015 року залишено без змін /а.с. 55, 66-67/.

27.04.2015 року ОСОБА_2 знову звертається до суду з позовом про визнання права власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_2 з тих підстав, що проведений нею за свої кошти ремонт квартири на суму 120 000 грн., у шість раз перевищує вартість квартири.

При вищенаведених обставинах справи, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Приведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_2 про те, що суд не дав оцінки наданих нею доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Щодо посилань в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог, не дав належної оцінки наданих нею доказам щодо зроблених нею поліпшень у квартирі, що призвело до призвело до збільшення її вартості, то з ними погодитися не можна.

Відповідно до ст. 160 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до ч.4 ст. 332 ЦК України, яка передбачає набуття права власності особою, що переробила річ (створила нову річ із чужих матеріалів навіть без згоди власника матеріалів) у випадку, коли вартість переробки створеної нової речі істотно перевищує вартість матеріалів, що були перероблені з метою створення цієї речі.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2, разом з дітьми постійно проживає у спірній квартирі на протязі пятнадцяти років, а тому, з власної ініціативи, робила необхідний ремонт у квартирі. Повну вартість витрачених на це коштів позивач надати не змогла. Проведення такого ремонту як заміна вікон, покладення кахелю, встановлення вхідних та міжкімнатних дверей, заміна сантехніки та інше, не дає підстав для визнання за ОСОБА_2 права власності на частину цієї квартири, так як квартира не є переробленою, не створено нової речі або суттєвого її розширення, але це не позбавляє позивача права стягнення з власників своїх витрат.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 310 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П.

ОСОБА_6