АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

24 червня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів Волошина М.П., Демченко Е.Л.

при секретарі Філіпповій К.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПриватБанк» про витребування майна з чужого незаконного володіння, стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 у листопаді 2013 року звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про витребування майна з чужого незаконного володіння, стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди /т.1 а.с. 4-8/.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.02.2014 року позовні вимоги задоволено частково, вилучено з чужого незаконного володіння ПАТ КБ «ПриватБанк», автомобіль Mitsubishi L 200, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 та повернуто його ОСОБА_3 Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача моральну шкоду в сумі 20000 грн. Вирішено питання щодо судових витрат /т.1 а.с. 117-120/.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.06.2014 року апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» - відхилена, рішення суду першої інстанції залишено без змін /т.1 а.с. 182-183/.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.09.2014 року касаційні скарги ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було відхилено. Рішення суду першої інстанції та Ухвала апеляційного суду залишені без змін /т.1 а.с. 211-212/.

У лютому 2015 року з апеляційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.02.2014 року звертається ОСОБА_2, в якій просить рішення скасувати, ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що 22.01.2014 року між ним ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки, яким було забезпечено зобовязання покладені на ОСОБА_3 за кредитним договором від 03.07.2007 року, що рішенням суду першої інстанції від 07.02.2014 року по суті вирішено питання стосовно предмету застави, який є забезпеченням солідарних між апелянтом та позивачем зобов'язань, що впливає на права та обовязки апелянта /т.1 а.с. 217-220/.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 387 ЦК України передбачено, що власник може витребувати в натурі належне майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, заволоділа ним.

Судом встановлено, що рішенням 03.07.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір згідно умов якого ПАТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 163 614 грн., з яких 100 000 грн. на придбання автомобіля Mitsubishi L 200 /т.1 а.с. 60-64/.

З метою забезпечення виконання зобовязання за цим договором, між сторонами 03.07.2007 року було укладено договір застави, згідно умов якого заставодавець ОСОБА_3, надала заставодержателю автомобіль НОМЕР_2.

У ОСОБА_3 утворилася заборгованість за кредитним договором і рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.03.2012 року було задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на автомобіль, а ухвалою цього ж суду від 13.11.2012 року це рішення було скасовано.

26.10.2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» автомобіль було вилучено у ОСОБА_3 /т.1 а.с. 11/.

Згідно довідки Дніпропетровського ЦНП станом на 06.02.2014 року автомобіль НОМЕР_2 зареєстрований за ОСОБА_3 /т.1 а.с. 113/.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.04.2013 року зобовязано ПАТ КБ «ПриватБанк» повернути заставодержателю ОСОБА_3 автомобіль НОМЕР_2 /т.1 а.с. 12-14/.

01.08.2013 року постановою державного виконавця Жовтневого ДВС ДМЮ було відкрито виконавче провадження за цим рішенням, але банком рішення виконано не було /а.с. 16-21/.

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звертається до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про витребування майна з чужого незаконного володіння, стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.02.2014 року позовні вимоги задоволено частково, вилучено з чужого незаконного володіння ПАТ КБ «ПриватБанк», автомобіль Mitsubishi L 200, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 та повернуто його ОСОБА_3 Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача моральну шкоду в сумі 20000 грн. Вирішено питання щодо судових витрат /т.1 а.с. 117-120/.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.06.2014 року апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк » - відхилена, рішення суду першої інстанції - залишено без змін /т.1 а.с. 182-183/.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.09.2014 року касаційні скарги ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було відхилено. Рішення суду першої інстанції та Ухвала апеляційного суду залишені без змін /т.1 а.с. 211-212/.

10.02.2015 року до апеляційного суду Дніпропетровської області надходить апеляційна скарга ОСОБА_2, до якої додається договір поруки без номера від 22.01.2014 року /т.1 а.с. 228-229/.

Відповідно до п.1, 2 цього договору поручитель відповідає перед кредитором за виконання ОСОБА_3 зобовязання за кредитним договором у розмірі 140 000 грн. та дає згоду на збільшення обсягу зобов'язань позичальника.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.11.2014 року, копію якого він залучає до матеріалів справи, яким звернуто стягнення на предмет застави автомобіль Mitsubishi L 200, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 який належить на праві власності ОСОБА_3, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 03.07.2007 року, яка станом на 05.07.2013 року складає 155748, 18 грн. шляхом продажу вказаного автомобіля /т.1 а.с. 221-227/.

ОСОБА_2 вважає, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.02.2014 року було вирішено питання стосовно предмету застави, який є забезпеченням солідарних зобов'язань апелянта та боржника, що вплине на права та обовязку апелянта, оскільки передача автомобіля позичу унеможливить припинення його зобов'язань за договором поруки за рахунок виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.11.2014 року.

Але з такими доводами апелянта погодитися не можна, так як ним подана апеляція на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.02.2014 року яким визнано, що ПАТ КБ «ПриватБанк» умисно ухилявся від виконання судового рішення цього ж суду від 09.04.2013 року, та яким встановлено відсутність правової підстави утримання банком автомобіля, який належить ОСОБА_3, та зобовязано банк повернути його ОСОБА_3 На час постанови судом рішення від 09.04.2013 року ОСОБА_2 ще не був поручителем за кредитним договором, а тому його права та інтереси цим рішенням не порушені.

Щодо посилань ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.11.2014 року, то воно на оскаржуєме рішення жодним чином не впливає, крім того, до матеріалів справи залучена заява ПАТ КБ «ПриватБанк» про перегляд рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.02.2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами /т.1 а.с. 249-250/.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,керуючись законом.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П.

ОСОБА_5