АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Одринської Т.В., Корнієнка В.І., при секретарі: Рибак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 30 березня 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 30 березня 2015 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість по кредитному договору в сумі 48 600,20 грн., а саме: 38501,78 грн. заборгованість за кредитом; 7307,93 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 2290,49 грн. штраф (процентна складова).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судовий збір в сумі 486 грн.

З вказаним рішенням суду не погодилась ОСОБА_2 та подала на нього апеляційну скаргу, в якій прохає рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 30 березня 2015 року скасувати, та ухвалити нове рішення, яким відмовити ПАТ КБ «Приватбанк» у задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Апелянт вважає, що дане рішення суду прийняте з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Судове засідання проводилося за участі апелянта та її представника, за відсутності представника позивача, який належним чином та завчасно був повідомлений про час та місце слухання справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове по суті позовних вимог.

Згідно п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи 09.06.2011 року між банком та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір б/н від 09.06.2011 року відповідно до якого відповідачка приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Даних, які б вказували на: прохання відповідачки отримати кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну кару; домовленість сторін про розмір кредитного ліміту та розмір відсотків за користування кредитом, даний договір не містить.

На підтвердження суми заборгованості позивачем надано розрахунок за договором №б/н від 06.05.2011 року, який містить дані починаючи з квітня 2013 року. Інших доказів, які б вказували на вид платіжної картки, яку отримала відповідачка 09.06.2011 року та умови на яких останній надано кредит, та підтверджували факт надання кредиту відповідачці матеріали справи не містять.

«Умови та Правил надання банківських послуг» затверджені наказом від 06.03.2010 року, надані позивачем як доказ, підпису відповідача про ознайомлення з ними не містять, а відтак ці Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що по оскільки позивачем доведено факт отримання відповідачем кредиту, порушення останньою своїх зобов'язань за ним та наявності заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, яка станом на 31 липня 2014 року складає 48 600,20 грн., є всі підстави для її стягнення з відповідачки.

Проте, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитись виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.626, ч.1 ст.628 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно п. 1.1.1.33, 1.1.1.34 умов і правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010- року № СП-2010-256, слідує, що заява-анкета про надання послуг-звернення Клієнта до банку про відкриття йому банківського рахунку або надання інших банківських послуг на умовах цих умов та правил. У випадку приєднання до даних умов та правил не в повному обсязі послуг, які надає Банк по даним умовам та правилам, Клієнтом додатково надається Заява про надання окремих послуг, які надаються Банком по цим Умовам та правилам. Ідентифікація-встановлення особи Клієнта на підставі оригіналів чи належним чином засвідчених копій документів при його зверненні до банку для здійснення банківських операцій чи отримання інформації по рахункам Клієнта в порядку встановленому Договором чи діючим законодавством.

Відповідно до п. 1.1.1.45, 1.1.1.46 вищевказаних умов, кредит (кредитна лінія, кредитний ліміт) - розмір грошових коштів, наданих Банком на строк, обумовлений в Договорі, на умовах платності та поверненні. Кредитна карта - платіжна карта з встановленим кредитним лімітом. Пунктом 1.1.3.1.5 та 2.1.1.3.4 зобов'язання Банку щодо надання кредитного ліміту згідно Заяви виникають з моменту надання платіжною системою операції до списання з відповідного Картсчета в рахунок кредитного ліміту.

Беручи до уваги те, що анкета-заява від 09.06.2011 року підписана відповідачем ОСОБА_2 не містить чіткого зазначення банківських послуг, які вона оформила на своє ім'я, колегія суддів приходить до висновку, що сторони не дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору.

Крім того, доводи позивача стосовно наявності у ПАТ КБ «Приватбанк» з ОСОБА_2 правовідносин щодо надання кредитного договору, з посиланням на укладення договору б/н 09 червня 2011 року та ознайомлення відповідача з Умовами та Правилами надання банківських послуг шляхом підписання Анкети-Заяви є неспроможними і ніяким чином не доводять факту укладення між сторонами кредитного договору 09 червня 2011 року, заборгованість за яким є предметом даного спору.

Таким чином, зважаючи на обґрунтованість доводів апелянта, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у зв'язку з їх недоведеністю.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2, скасування рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 30 березня 2015 року та ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» - відмовити.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314,316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 30 березня 2015 року - скасувати.

Постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Г.Л. Карпушин