Справа № 521/7207/14-ц
№пр.2/521/719/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Буран. О.М.

при секретарі - Янкул Г.І., Коровіній Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Мале підприємтво «КВИ», третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу, Петрушенко Т.А. про визнання договору купівлі-продажу нежитлових приміщень недійсним, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, М.П. «КВИ», третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу, Петрушенко Т.А. та уточнивши позовні вимоги просить визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 від 29.07.2008 р., укладений між ОСОБА_3, ОСОБА_2, з однієї сторони, та ОСОБА_4, з іншої сторони, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петрушенко Т.А., звреєстрований в реєстрі за № 367. Визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 від 30.09.2008 р., укладений між ОСОБА_4, з однієї сторони, та МП «КВИ», з іншої сторони, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петрушенко Т.А., зареєстрований в реєстрі за № 1446 та витребувати на її користь у МП «КВИ» нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що, за час її перебування у шлюбі з ОСОБА_2, ними сумісно зі сватом, ОСОБА_3, який на той час був батьком дружини її сина, ОСОБА_6 - ОСОБА_7, було придбано в рівних частках, по ? частині, на праві спільної сумісної власності спірні нежитлові будівлі. Вказані приміщення здавалися в оренду та вона, як співвласник, отримувала девіденди. У 2008 році померли її близькі родичі: батько ОСОБА_8 та брат ОСОБА_9. Їх втрата здійснила на позивача великий вплив, внаслідок якого вона тривалий період знаходилася у пригніченому стані. Саме у вказаний час, її чоловік, ОСОБА_2 сумісно зі сватом ОСОБА_3, скориставшись її психічним станом, пов'язаним з втратою близьких людей, ввели її в оману, примусивши підписати документ, значення якого вона під впливом психічного стану та омани, не розуміла. Лише у грудні 2013 року, після того, як її чоловік відмовив їй у виплаті дивідендів, їй стало відомо, що нею була підписана згода на відчуження спірних нежитлових приміщень, які набувалися ними під час шлюбу за спільні гроші та які належали їм на праві спільної сумісної власності. Після цього, ОСОБА_2 та ОСОБА_10, переслідуючи свої корисні цілі, відчужили за договором купівлі-продажу спірні будівлі зятю ОСОБА_3 - ОСОБА_4, який є чоловіком другої дочки ОСОБА_3 - ОСОБА_11. Відчуження вказаних нежитлових приміщень суперечить інтересам позивача, тому як у неї не було жодних намірів, пов*язненням з вчиненням вказаних дій. Експлуатація вказаних будівель є джерелом її доходу сумісно з мінімальною пенсією. В подальшому, два місяці поспіль, ОСОБА_4 провів відчуження спірних нежитлових приміщень за договором купівлі-продажу МП «КВИ», засновником та власником якого є ОСОБА_3, тобто, за твердженнями позивача відчуження спірного майна між родичами (сватами та зятем) та за незначний час повернення спірного майна у власність первісному співвласнику ОСОБА_3 було проведено з метою її омани та позбавлення власного майна. Водночас позивач, посилаючись на те, що про вказані обставини їй стало відомо у грудні 2013 року, просить поновити їй строк для звернення до суду за захистом порушених прав та інтересів.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Звернулася до суду з заявою про поновлення строку позовної давності для звернення до суду за захистом порушених прав та інтересів.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судовому засідання позовні вимоги ОСОБА_1 визнали.

Представник відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 та МП «КВИ» заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила відмовити в їх задоволенні у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності для звернення до суду за захистом порушених прав та інтересів.

Третя особа, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Петрушенко Т.А. в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, у якій претензій щодо позовних вимог не заявляла.

Відповідно до ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за її відсутністю.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Розгляд і вирішення справ в судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1-3 ст.10 ЦПК України).

У відповідності зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що сторони по справі знаходяться в родинних стосунках.

21.09.1968 року ОСОБА_1 та сторона спірного договору - ОСОБА_2 зареєстровали шлюб у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 3053. При реєстрації шлюбу дошлюбне прізвище позивача - «ОСОБА_1» було змінено на прізвище чоловіка «ОСОБА_1» (а.с. 7).

20.09.1996 року їх син, ОСОБА_6 зареєстрував шлюб з донькою ОСОБА_3, який є стороною спірного договору, - ОСОБА_12 у відділі реєстрації актів громадського стану виконкому Одеської міської ради, актовий запис № 977. При реєстрації шлюбу дошлюбне прізвише ОСОБА_12, було змінено та їй було привласнено прізвище чоловіка «ОСОБА_3» (а.с. 49).

14.10.2007 року донька ОСОБА_3 - ОСОБА_13, зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 у міському відділі реєстрації актів цивільного стану, актовий запис №1847 (а.с. 47).

За час перебування у шлюбі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 набули сумісно з ОСОБА_3 в рівних частках по ? частині право спільної сумісної власності на нежилі будівлі, загальною площею 1243,6 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21.12.2007 року, яке вступило в законну силу 02.01.2008 року (справа № 2-8493/2007) (а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_8, відповідно Свідоцтва про смерть від 23.02.2008 року, актовий запис № 1866 (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер брат позивача ОСОБА_9, відповідно Свідоцтва про смерть від 20.09.2008 року, актовий запис № 4382 (а.с. 12).

24.07.2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петрушенко Т.А. було посвідчено згоду від імені ОСОБА_1 на відчуження ОСОБА_2 ? частини нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, згідно договору купівлі-продажу від 24.07.2008 року, зареєстрований в реєстрі за № 367.(а.с. 11).

Через п'ять днів, після укладання вказаного договору, 29.07.2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, з однієї сторони, та ОСОБА_4, з іншої сторони, було укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петрушенко Т.А., зареєстрований в реєстрі за № 367 (а.с. 11).

30.09.2008 року між ОСОБА_4, з однієї сторони та МП «КВИ», від імені якого діяв власник ОСОБА_10, з іншої сторони, було укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петрушенко Т.А., зареєстрований в реєстрі за №1446 (а.с. 85).

ОСОБА_2 та його представник в судовому засідванні пояснили, що ОСОБА_1 дійсно важко переживала смерть батька ОСОБА_8 та брата ОСОБА_9, у вказаний період знаходилася в стані депресії. ОСОБА_2 запропонував їй підписати документ, але не пояснював його змісту та мету. Вчинення вказаних дій з боку ОСОБА_2 мало місце тому, що при іншому збігу обставин ОСОБА_1 не надала би згоди на відчуження спірних нежитлових будівель. 24.07.2008 року ОСОБА_2 привіз її до нотаріуса, яка заздалегідь підготувала текст заяви про згоду на відчуження спірних нежитлових приміщень, яку ОСОБА_1 підписала у приймальні нотаріальної контори, не читаючи. ОСОБА_1 не знала про укладення договору купівлі-продажу вказаних будівель. Незважаючи на укладення договору купівлі-продажу, ОСОБА_2 з ОСОБА_3 продовжували користуватися вказаними будівлями та отримувати дохід. Отримані грошові кошти ОСОБА_2 передавав позивачу у якості дивідендів від її власності. В грудні 2013 року ОСОБА_2 перестав передавати позивачу гроші та повідомив про укладення у 2008 році договору купівлі-продажу нежитлових будівель.

ОСОБА_10, будучи допитаним у якості свідка у порядку ст. 184 ЦПК України, в судовому засіданні показав, що вони сумісно з позивачем, її чоловіком ОСОБА_2, його дружиною ОСОБА_14, його донькою ОСОБА_13 та її чоловіком (покупцем) ОСОБА_4 29.07.2008 року приїхали до нотаріуса, який дав їм для підпису документ, який позивач ОСОБА_1 та всі останні власноруч підписали. Позивач, ОСОБА_1 підписувала документ у його присутності, добре себе почувала, була весела та гарно одягнута. Після підписання документу вони усі разом поїхали святкувати подію. Вони з ОСОБА_1 періодично спілкувалися, вона не переймалася хворобою батька та брата та неодноразово висловлювала сподівання у їх швидкій смерті.

ОСОБА_4, будучи допитаним у якості свідка у порядку ст. 184 ЦПК України, в судовому засіданні показав, що рідко бачився з позивачем та її відношення до батька та брата йому не відомі. В іншій частині дав свідчення аналогічні свідку ОСОБА_3

Свідок, ОСОБА_7, допитана в судовому засіданні показала, що є колишньою дружиною сина ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_6, шлюб між ними розірваний після досліджуваних подій. Їй відомо про укладення договору, тому як усі документи по відчуженню спірних будівель готовив її чоловік, ОСОБА_6. При укладенні договору купівлі-продажу, вона присутня не була, але після його оформлення сумісно з родичами святкувала вказану подію. Їй відомо, що ОСОБА_1 дійсно втратила батька та брата, їй було тяжко, але свідок не помічала її неспроможність.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що він є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Його мати у 2008 році боляче переживала втрату своїх батька та брата, у зв'язку з чим перебувала в важкій депресії, у зв'язку з чим тривалий період проявляла повну байдужість до навколишнього, була замкнута у собі, не спілкувалася з рідними та близькими людьми. Особисто він про укладення будь-яких договорів не знав. В грудні 2013 року він дізнався від матері, що його батько, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 обманним шляхом, скориставшись її станом, провели переоформлення нежитлових будівель. Мати ніяк не могла зрозуміти, як це могло статися та як її чоловік міг так з нею поступити. Він з братом, ОСОБА_15 також були здивовані вказаним вчинком батька. Мати дуже хвилювалася, тому як дохід від вказаних будівель є її основним джерелом існування, вона є пенсіонером та отримує незначну пенсію.

Свідок ОСОБА_16, допитана у судовому засіданні, показала, що є дружиною ОСОБА_9, брата позивача. У 2008 році позивача настигла біда, померли спочатку в лютому її батько - ОСОБА_8, а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її (свідка) чоловік - брат позивача, ОСОБА_9 ОСОБА_1 була дуже близька зі своїми родичами, вони постійно спілкувалися між собою. Позивач здійснювала постійний догляд спочатку за хворим батьком, а після його смерті за хворим братом. Вказані стосунки викликали почуття ревнощів у свідка. ОСОБА_1 дуже важко переживала їх смерть. В іншій частині її покази аналогічні показам свідка ОСОБА_6

Допитано судом свідок, ОСОБА_17 показала, що у період досліджуваних подій працювала «тамадою» та була запрошена організувати та провести свято ОСОБА_10 Їй відомо, що на святкуванні дня народження ОСОБА_3, він представив їй жінку на ім'я ОСОБА_1, яка дуже весело себе почувала на святі.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Згідно вимог ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи.

Відповідно до п.16 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 р. правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Відповідно до ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення(частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Омана має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Аналізуючи вказані обставини, суд доходить висновку про те, що ОСОБА_1 не мала намірів відчужувати належні їй на праві спільної сумісної власності нежитлові будівлі, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, отримувала до грудня 2013 року дивіденди за здачу вказаних нежитлових будівель в оренду, у період липень 2008 року у зв'язку зі смертю близьких, батька та брата знаходилася в подавленому стані та була введена в оману щодо дійсної мети підписаного нею 24.07.2008 року документу - заяви про згоду власному чоловіку, ОСОБА_2 на продаж ? частин спірної нежилої будівлі, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петрушенко Т.А., зареєстрованої в реєстрі за №303.

Суд критично оцінює доводи позивача в тій частині, що вона не усвідомлювала значення своїх дій, у зв'язку з відсутністю об'єктивних доказів.

Суд також критично ставиться до свідчень допитаних свідків: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, а також письмових пояснень нотаріуса Петрушенко Т.А., в частині того, що згода на відчуження спірних будівель ОСОБА_1 була підписана одночасно з сторонами договору, та в їх присутності при підписанні договору купівлі-продажу 29.07.2008 року у приватного нотаріуса Петрушенко Т.А. в нотаріальній конторі за адресою: АДРЕСА_2, тому як вказані доводи суперечать та спростовуються оглянутою в судовому засіданні заявою від 24.07.2008 року, підписаною від імені позивача та зареєстрованою в реєстрі за № 303.

Суд також критично оцінює свідчення свідка, ОСОБА_18, тому як в ході судового засідання свідком не було чітко зазначено, що особа, яка була представлена як «Надія» є позивачем по даній справі.

Водночас суд приймає до уваги пояснення відповідача, ОСОБА_2 в частині визначення дійсного стану позивача у досліджуваний період, пов*язаний з втратою батька та брата, а також визнаний ним факт, що позивач у період 24.07.2008 року, довіряючись чоловіку підписала документ, при цьому не знаючи його змісту та мети. Також суд приймає до уваги твердження відповідача, ОСОБА_2 про те, що, якщо ОСОБА_1 була б відома дійсна мета та ціль підписання заяви, вона б відмовила у її підписанні. Свідчення свідків, ОСОБА_6, ОСОБА_16 в частині дійсного стану позивача у зазначений період, у зв'язку з втратою близьких родичів, суд також бере до уваги.

Оцінюючи вказані обставини, суд надходить висновку про те, що договір купівлі -продажу нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 від 29.07.2008 р., укладений між ОСОБА_3, ОСОБА_2, з однієї сторони, та ОСОБА_4, з іншої сторони, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петрушенко Т.А., зареєстрований в реєстрі за № 367, не відповідає вимогам закону, порушує права ОСОБА_1 та підлягає визнанню недійним.

Оскільки договір купівлі-продажу від 29.08.2008 р., на підставі якого ОСОБА_4 здійснив відчуження нежитлових приміщень, то і договір купівлі-продажу від 30.09.2008 року, укладений між ОСОБА_4 та МП «КВИ», посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петрушенко Т.А., зареєстрований в реєстрі за №1446, підлягає визнанню недійсним.

У зв'язку з тим, що частки співвласників спірних нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_1, не виділені в натурі, позовні вимоги щодо витребування на користь позивача належної їй частки майна, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

У зв'язку з тим, що строк на звернення до суду ОСОБА_1 був пропущений з поважних причин, тому як про порушення її прав та інтересів позивачу стало відомо в грудні 2013 року, з урахуванням того, що вказаний довід позивача підтверджується показами відповідача, ОСОБА_2 та свідками ОСОБА_6 та ОСОБА_16, суд вважає за необхідне поновити позивачу строк позовної давності на звернення до суду за захистом порушених прав та інтересів.

Згідно вимог ст.ст. 203, 215, 225, 229, 230, 256, 261, 267, 387, 388 ЦК України, п.19 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 р., Керуючись ст. 10, 11, 61, 135,208,210, 293 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Мале підприємтво «КВИ», третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу, Петрушенко Т.А. про визнання договору купівлі-продажу нежитлових приміщень недійсним - задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк позовної давності для звернення до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, МП «КВИ» про визнання договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень недійсними.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 від 29.07.2008 року, укладений між ОСОБА_3, ОСОБА_2, з однієї сторони та ОСОБА_4, з іншої сторони, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петрушенко Т.А., звреєстрований в реєстрі за № 367.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 від 30.09.2008 року, укладений між ОСОБА_4, з однієї сторони, та Малим підприємством «КВИ», з іншої сторони, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петрушенко Т.А., звреєстрований в реєстрі за № 1446.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку, через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: О.М. Буран