Справа № 591/2211/15-ц
Провадження № 2/591/1123/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2015 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді Міліціанова Р.В.

при секретарі Бузовій Т.І.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду і свої уточнені вимоги мотивує тим, що відповідач є власником та мешкає в квартирі АДРЕСА_1, але тривалий час не сплачує кошти за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які надавалися позивачем, в звязку з чим станом на 05.05.2015 року виникла заборгованість в сумі 3747,71 грн., яку просить стягнути з відповідача на свою користь, а також судові витрати, сплачені при зверненні до суду.

Представник позивача позов підтримала повністю, просила вимогизадовольнити.

Відповідачка проти задоволення позову заперечувала, послалась на пропуск позивачем строків позовної давності та ненадання послуг у 2012 році.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали даної цивільної справи, встановив наступне.

Судом при розгляді справи встановлено, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1, але тривалий час не сплачує за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які надавалися позивачем, в звязку з чим станом на 05.05.2015 року виникла заборгованість в сумі 3747,71 грн., що підтверджується розрахунком /а.с.43-47/.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Отже, правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, є грошовим зобовязанням, у якому, серед інших прав і обовязків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обовязок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги.

Відповідно до ст. ст.67, 68 ЖК України, п.18 «Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 р. N 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Отже, строк розрахунку визначено незалежно від наявності договору.

Відповідно до змісту статті 627 ЦК України свобода договорів не є безмежною і у випадках, передбачених актами цивільного законодавства, особа зобовязана укласти відповідний договір. Такий випадок, зокрема, передбачено пунктом 1 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідно до якого споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Факту надання та споживання послуг з теплопостачання відповідачкою не заперечувалось, окрім періоду, який охоплює лютий листопад 2012 року, коли відсутнє було опалення в квартирі.

Тому, визначити конкретний розмір заборгованості необхідне з урахуванням наявних у справі доказів стосовно їх фактичного та якісного надання.

В силу ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд виходить з того, що у зазначеній категорії спірних правовідносин обовязок доказування правомірності своїх вимог покладено на позивача.

ОСОБА_2, починаючи з лютого 2012 року, неодноразово зверталася до ТОВ «Сумитеплоенерго» із заявами претензіями (а.с.36-39).

Таке право гарантовано ст.18 Закону України «Про житлово комунальні послуги».

З наданих звернень встановлено, що вперше претензії відповідачки отримано ТОВ «Сумитеплоенерго» - 14.02.2012 року (а.с.38).

З наданих в ході судового розгляду пояснень ОСОБА_2, які не спростовано позивачем, встановлено, що теплопостачання було відсутнє протягом зими 2012 року та до початку нового опалювального сезону.

24.02.2012 року представниками КП «Сумижитло» проводилось обстеження житлового будинку №1 по вул. Заливній у м. Суми, згідно складеного акту (а.с.35) підтверджено наявність відхилень у роботі теплоносія, встановлено температуру повітря у квартирі ОСОБА_2 на рівні +17С, тобто на рівні нижче мінімально допустимої.

Таким чином, позивачем підтверджено обставини неналежного надання послуг з теплопостачання.

Необхідність покращення якості послуг з теплопостачання підтверджено також листом ТОВ «Сумитеплоенего» №756 та ОСОБА_1 від 22.02.2012 року (а.с.51, 52).

Однак, доказів виконання робіт з налагодження роботи теплоносія співробітниками ТОВ «Сумитеплоенерго» суду не надано.

Водночас, суд критично оцінює доводи представника позивача з приводу підтвердження відповідачкою температурного режиму на рівні +20С, оскільки за місцем проставляння підпису у графі «Споживач», такий підпис відсутній.

Проти проставляння власного підпису в акті від 22.02.2012 року ОСОБА_2 заперечувала.

З самого акту вбачається, що після підпису споживача у тексту акту було зроблено дописку стосовно необхідності покращення якості надання послуг теплопостачання.

Зазначені обставини викликають у суду обґрунтовані сумніви щодо врахування цього акту в якості доказу підстав та предмету позову.

З листа КП «Сумижитло» від 26.11.2012 року (а.с.34) судом встановлено, що теплопостачання поновлено лише 26.11.2012 року.

Враховуючи зазначені докази, суд доходить висновку, що ТОВ «Сумитеплоенего» не доведено факту надання послуг в квартиру відповідачки у період з 14.02.2012 року по 26.11.2012 року.

Незважаючи на вимогу суду (а.с.83), позивачем також не надано розрахунку зменшення вартості послуг у випадку їх неякісного надання (ст.20 Закону України «Про житлово комунальні послуги»).

Враховуючи викладене вище, не підлягають задоволенню позовні вимоги за період з 14.02.2012 року по 26.11.2012 року.

Оскільки, ОСОБА_2 не заперечує факту споживання послуг з гарячого водопостачання, то вартість оплати опалення та абонентська плата у період з 14.02.2012 року по 26.11.2012 року становить:

з 14.02.2012 року по 29.02.2014 року 318,17грн. (опалення) + 42,33 (абонентська плата) = 360,50грн.;

з 01.03.2012 року по 31.10.2012 року 1897,13 грн. (гаряче водопостачання: 11,92грн. + 23,84грн. + 35,76грн. + 23,84грн. + 23,84 + 23,84грн. + 35,76 + 23,84) = 1694,49грн.;

з 01.11.2012 року по 26.11.2012 року 317,76грн. (опалення) + 66,49грн. (абонентська плата) = 384,25грн.

Всього: 2439,24грн.

З приводу застосування строків позовної давності, на застосуванні яких наполягала відповідачка у запереченні проти позову (а.с.32, 33), суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

На підставі ст.264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Судом встановлено, що відповідачкою не сплачено послуги у листопаді 2008 року в сумі та у квітні 2010 року, а також проводилась часткова оплата вартості послуг щомісяця.

06.10.2013 року ТОВ «Сумитеплоенерго» подано до суду заяву про видачу судового наказу (а.с.82), який в подальшому скасовано.

Таким чином, перебіг позовної давності було перервано 06.10.2013 року з дати подачі заяви про видачу судового наказу.

Крім того, у квітні, травні, липні, серпні, вересні 2008 року, лютому, квітні, травні, червні, липні, серпні, вересні 2009 року, травні, червні, липні, вересні, жовтні, листопаді 2010 року, березні, квітні, травні, серпні, вересні 2011 року, травні 2012 року ОСОБА_2 оплачувались послуги з переплатою, тобто визнано нараховану заборгованість за попередні періоди.

Отже, підстави для відмові в задоволенні позовних вимог внаслідок спливу позовної давності відсутні.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення боргу за період з 01.12.2007 року по -05.05.2015 року підлягають частковому задоволенню в розмірі: 3747,71 грн. - 2439,24грн. = 1308,47грн.

Оскільки, відповідачка є інвалідом 2 групи, що підтверджено документально (а.с.41), тобто на підставі п.9.ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від оплати судового збору, тому судові витрати позивача відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 542, 543 ЦК України, ст.ст. 60, 64, 67-68 ЖК України, ст.ст.18, 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ст. 25 ЗУ «Про теплопостачання», ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 197 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» заборгованість з надання послуг теплопостачання за період з 01.12.2007 року до 05.05.2015 року в сумі 1308,47грн.

В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити за необґрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржено до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо скаргу не було подано.

Суддя Р.В.Міліціанов