справа № 125/555/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2015 Барський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Переверзєва С.В.

з участю секретаря Кіпоренко Т.Е

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, встановлених рішенням суду,

ВСТАНОВИВ:

В заяві до суду ОСОБА_1М вказав, що рішенням Барського районного суду від 02 червня 2006 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до нього стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 24.05.2006 року і продовжуючи до повноліття дитини. Рішення Барського районного суду виконується. На підставі вказаного вище судового рішення, Барським районним судом за заявою ОСОБА_3 02 червня 2006 року був виданий виконавчий лист №2-514. Відповідачка звернула до виконання виконавчий лист шляхом подання відповідної заяви до відділу державної виконавчої служби Барського районного управління юстиції, на підставі якої державним виконавцем було відкрито виконавче провадження. У відповідності до довідки-розрахунку заборгованості з аліментів від 30 грудня 2014 року, наданої старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Барського районного управління юстиції ОСОБА_5, його заборгованість за аліментами станом на 31 грудня 2014 року становить 5 582 грн. 80 коп. Під час розгляду вказаної вище цивільної справи, предметом розгляду якої було стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, він не заперечував проти стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, що випливає з описової частини рішення Барського районного суду від 02 червня 2006 року. Його позиція, як батька, була спрямована на досягнення спільного інтересу між ним та матір'ю дитини щодо визначення розміру аліментів, необхідних та достатніх для утримання сина ОСОБА_4. На той час він працював в фермерському господарстві «Мрія-С» на посаді столяра, де отримував стабільну заробітну плату, потім з 03 червня 2008 року займався підприємницькою діяльністю, про що свідчить свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця В01 №107779, видане Барською районною державною адміністрацією 03 червня 2008 року, номер запису в єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 2 002580, від якої він отримував стабільний дохід щомісячно і якого було достатньо для того, щоб утримувати не лише себе, але й свою неповнолітню дитину, і він був готовий без заперечень сплачувати аліменти на матеріальне та духовне забезпечення своєї дитини. Проте, 04 листопада 2011 року була припинена його підприємницька діяльність, про що свідчить повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної-особи підприємця від 04 листопада 2011 року за №2099 та внесено запис №2002580 про проведення реєстрації припинення діяльності фізичної особи-підприємця, так як він почав хворіти. На протязі 2012-2014 p.p. стан його здоров'я погіршувався і в серпні-вересні 2014 року він знаходився на стаціонарному лікуванні в Вінницькій обласній психоневрологічній лікарні імені ак. ОСОБА_6 та Вінницькій обласній клінічній лікарні ім. М.І. Пирогова, про що свідчать довідки. В звязку з погіршенням стану здоров'я йому в жовтні 2014 року було зроблено операцію по видаленню підшлункової залози, про що свідчать

виписки та довідки. На його лікування витрачено дуже багато коштів, 8766 грн. 90 коп. На сьогоднішній день стан його здоров'я й надалі продовжує погіршуватись. В січні 2015 року він теж проходив стаціонарне лікування в Вінницькій обласній лікарні ім. М.І. Пирогова, про що свідчать додані документи. На лікування за власні кошти були придбані і використані лікарські засоби та вироби медичного призначення, які не забезпеченні бюджетним фінансуванням на велику суму. Його хвороба прогресує, він потребує постійного амбулаторного та стаціонарного лікування, на лікування витрачаються чималі кошти. Згідно повідомлення Барського районного центру зайнятості від 21.01.2015 року він на обліку в службі зайнятості як безробітний не перебуває, матеріальної допомоги, відповідно, не отримує. На даний час в звязку зі станом здоров'я ніде не працює, не має доходу для утримання не лише себе, але й свого сина.

У відповідності до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за №3 роз'яснив, що «...відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками , може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них...» Його матеріальний стан на сьогоднішній день не дає можливості сплачувати аліменти, які були стягнуті, оскільки змінився матеріальний стан як платника аліментів, оскільки він не працює в звязку зі значним погіршенням стану здоров'я. На роботу він не має змоги влаштуватись, так як потребує постійного лікування, як амбулаторного так і стаціонарного, а тому не має можливості сплачувати аліменти саме в такому розмірі, в якому вони були встановлені судовим рішенням. Крім того, повідомляє суд про те, що не має у своїй власності нерухомого майна, в тому числі квартири, будинку чи земельної ділянки, що підтверджується довідкою №130 від 03 березня 2015 року виданою виконкомом Івановецької сільської ради, копію якої додає до справи. В даний час перебуває на утриманні своєї матері. Враховуючи те, що на момент звернення з цим позовом до суду його матеріальний стан суттєво погіршився, він не отримує дохід, який на момент визначення аліментів був визначений у твердій грошовій сумі, а тому я позбавлений можливості сплачувати аліменти, є всі, передбачені ст. 192 СК України, правові підстави для зменшення розміру на утримання дитини - сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 і визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України. Він вважає, що зможе платити аліменти у розмірі 300 грн щомісяця. Окрім того, є всі підстави звільнити його від сплати заборгованості по аліментах в сумі 5 582 грн. 80 коп., яка виникла через те, що він захворів і не міг працювати, так як знаходився в лікарнях на лікуванні, витратив великі кошти для свого лікування. Відповідно доч. 2 ст. 197 Сімейного кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у звязку з його важкою хворобою або іншою обставиною, що маж істотне значення.

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_7Б повністю підтримала позов. Вона пояснила суду ОСОБА_1М на даний час є інвалідом другої групи загального захворювання. Отримує пенсію, розмір якої становить біля 900 грн. Він потребує лікування і тому витрачає значні кошти на придбання ліків. Будь яких інших доходів у нього не має. Тому враховуючи дані обставини є всі підстави для зменшення розміру присуджених аліментів та для звільнення від сплати заборгованості по ним.

Відповідач ОСОБА_2В та її представник адвокат ОСОБА_8Й пред,явлений позов не визнали. Так вони визнають, що ОСОБА_1М хворіє, разом з тим стан його здоров,я не є тяжким, він вільно пересувається, не офіційно працює і тому може утримувати свою дитину і сплачувати аліменти, які йому були встановленні рішенням суду. Крім того підстав для звільнення від сплати аліментів у нього не має, оскільки заборгованість утворилась за значний час, ще фактично до початку захворювання і тому він повинен її погасити.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9П суду пояснив, що ОСОБА_1М біля

п,яти років проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3. Йому нічого не відомо про обставини видання довідки про місце його перебування, так як вказану довідку видавала секретар сільської ради.

Свідок ОСОБА_10П суду пояснив, що довідка про місце проживання ОСОБА_1М видавалась на підставі свідчень його матері, але де на даний час мешкає ОСОБА_1М йому невідомо.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити частково. До такого висновку суд дійшов із слідуючого: рішенням Барського районного суду від 02 червня 2006 року (а.с.15) по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1М стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 24.05.2006 року і продовжуючи до повноліття дитини. На підставі вказаного вище судового рішення, Барським районним судом за заявою ОСОБА_3 02 червня 2006 року був виданий виконавчий лист №2-514 (а.с.13). Як зазначив позивач, а відповідне підтверджується медичними документами (а.с.35-44, 51-55, 57-62) він хворіє, у нього була проведена операція по видаленню підшлункової залози, він вимушений приймати медичні препарати. Відповідно до довідки № 044506 (а.с.33) У ОСОБА_1М встановлена 2 група інвалідності. Він отримує пенсію по інвалідності в розмірі 949 грн (а.с.64). У відповідності до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за №3 роз'яснив, що «...відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками , може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них...» Враховуючи стан здоров,я позивача, його матеріальний стан, а також необхідність витрачання коштів на придбання ліків, суд вважає, у відповідності до вимог ст.184 Сімейного кодексу України, можливим вимоги ОСОБА_1

Стосовно вимог позивача в частинні звільнення від сплати заборгованості по аліментам в суммі 5582 грн 80 коп., то суд вважає необхідним відмовити в їх задоволенні.

Відповідно доч. 2 ст. 197 Сімейного кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у звязку з його важкою хворобою або іншою обставиною, що маж істотне значення. Як свідчить розрахунок заборгованості зі сплати аліментів (а.с.50) заборгованість ОСОБА_1М виникла протягом 2014 року. Друга група інвалідності йому була встановлена 11 березня 2015 року (довідка а.с.33), тобто вже після виникнення заборгованості. Як зазначив позивач стан його здоров,я погіршився внаслідок захворювання підшлункової залози. Дана хвороба не відноситься до тяжких і тому не може бут підставою для звільнення від заборгованості.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст 209, 212, 213, 218, ЦПК України, ст.184, 192, 197 Сімейного кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на утримання дитини сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до рішення Барського районного суду Вінницької області від 2 червня 2006 року, до 300 грн., щомісячно і до повноліття дитини.

В задоволенні вимог про звільнення ОСОБА_1М від сплати заборгованості по аліментам в сумі 5582 грн 80 коп., - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів.

СУДДЯ: