Провадження № 2/127/4545/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

07.07.2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: судді Бойка В.М.,

за участю секретаря Музики А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Георга про визнання майна особистою приватною власністю суд, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Георга з вимогами визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на квартиру № 157, що знаходиться в будинку 36 по вул. І. Бевза в м. Вінниці. Позовні вимоги аргументовані тим, що 26 травня 1998 року ОСОБА_1, придбала квартиру № 157, що знаходиться в будинку 36 по вул. І. Бевза в м. Вінниці, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 26.05.1999 року посвідченим приватним нотаріусом Вінницького міського та районного нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстровано в реєстрі за № 699. Кошти на купівлю даної квартири, а саме 15 000 (п'ятнадцять тисяч) доларів США позивач позичила у громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_5 Карла, що підтверджується розпискою від 10 травня 1998 року.

Позивач зазначає, що оскільки формально на той час знаходилась у шлюбі з ОСОБА_2 Георг дана квартира вважається такою, що набута у шлюбі. Однак це не відповідає дійсності, так шлюбні відносини з колишнім чоловіком ОСОБА_2 Георг фактично припинилися в середині 1996 року, що підтверджується рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 07 жовтня 1999 року, в якому зазначається: «в середині 1996 року відповідач, ОСОБА_2 Георг виїхав до ОСОБА_4 і з тих пір сторони подружніх стосунків не підтримують, їх сім'я фактично розпалась».

Позивач вважає, що квартиру № 157, що знаходиться в будинку 36 по вул. І. Бевза в м. Вінниці вона придбала самостійно за власні кошти та за час окремого проживання з відповідачем.

Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі.

В судове засідання відповідач не з'явився з невідомих суду причин, хоча повідомлявся належним чином, повідомлення про причини неявки до суду не надійшло.

Керуючись ч.1 ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

26 травня 1998 року позивач придбала квартиру № 157, що знаходиться в будинку 36 по вул. І. Бевза в м. Вінниці, за 18000 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 26.05.1999 року посвідченим приватним нотаріусом Вінницького міського та районного нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстровано в реєстрі за № 699. ( а. с. 8)

Судом встановлено, що вказана квартира придбана позивачем під час шлюбу з відповідачем, що підтверджується довідкою виданою відділом реєстрації актів громадянського стану від 13.02.2001р. № 56-909, з якої вбачається, що 23.12.1995р. між сторонами шлюбу укладено шлюб.( а. с. 7)

Як вбачається з рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 07.10.1999р. між сторонами спору розірвано шлюб, даним рішення встановлено, що в середині 1996 року відповідач, ОСОБА_2 Георг виїхав до ОСОБА_4 і з тих пір сторони подружніх стосунків не підтримують, їх сім'я фактично розпалась, суд бере до уваги, що згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ. Вказане твердження також підтверджено відповідним свідоцтвом про розірвання шлюбу. ( а. с. 4-5)

Відповідно до розписки від 10.05.1998р. ОСОБА_6 від ОСОБА_5 отримала кошти в розмірі 15000 доларів США на купівлю квартири157, по вул. І. Бевза 36, в м. Вінниці. ( а. с. 6)

ч. 1 ст. 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

ч1 ст. 316 ЦК України встановлено, що - правом власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

ч1 ст.317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

ч1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

ч1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

ч.1 ст.392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності.

Згідно п.3 ч.1 cт. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до ч. 6 cт. 57 СК України суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Згідно п.30 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя якщо за час окремого проживання подружжя після фактичного припинення шлюбних відносин" спільне майно його членами не придбавалося, суд відповідно до ч. 6 cт. 57 СК може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте кожним з них за цей період та за вказаних обставин, і провести поділ тільки того майна, що було їхньою спільною власністю до настання таких обставин.

ст. 58 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень .

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, повністю підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню в повному обсязі, тому суд вважає визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на квартиру № 157, що знаходиться в будинку 36 по вул. І. Бевза в м. Вінниці.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При поданні позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 243,60 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 41 Конституції України, ст.ст.316, 317, 319, 321, 392, 1261, ЦК України, Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя якщо за час окремого проживання подружжя після фактичного припинення шлюбних відносин" cт. 57, СК України ст.ст.15, 58, 60 ,61, 88, 208, 209, 213,215, 222, 223 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на квартиру № 157, що знаходиться в будинку 36 по вул. І. Бевза в м. Вінниці.

Стягнути з ОСОБА_2 Георга на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1000 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: