Справа № 466/8050/14 Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н.Л.
Провадження № 22-ц/783/3955/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Струс Л.Б.

суддів: Монастирецького Д.І., Кабаля І.І.

при секретарі: Бадівській О.О.

за участю: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 23 квітня 2015 року позов задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований 03 листопада 2009р. Шевченківським відділом РАГС Львівського міського управління юстиції, актовий запис №491.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_3 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що ухвалюючи рішення суд формально підійшов до справи, повно та всебічно не зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Звертає увагу, що вона з чоловіком разом проживає в одній квартирі по вул. Торфяна, 5/1, веде спільне господарство, живуть як чоловік з жінкою, майже не зваряться, з повагою відносяться один до одного.

Просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23 квітня 2015 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд першої інстанції виходив з того, що сторони не живуть подружнім життям,спільного господарства не ведуть півтора року, спроб примирення не роблять, тому їх сумісне життя та збереження шлюбу є неможливим.

При розгляді справи про розірвання шлюбу суд за правилами ст. 112 СК України зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це суперечить моральним засадам суспільства (ст.111СК)

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сімї.

Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи із змісту ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з п.10 ППВС України №11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Судом встановлено, сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 3 листопада 2009 року, згідно свідоцтва про шлюб, серії 1-СГ № 240464, виданого Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції (а.с. 4). Та дітей у них немає.

Матеріалами справи встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом 13.11.2014року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 25 квітня 2015р. шлюб між сторонами було розірвано.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, повно та всебічно з»ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, обставини життя подружжя, суд першої інстанції вірно виходив з того, що сторони не підтримують подружніх відносин тривалий час, позивач не бажає їх поновляти, подальше сімейне життя подружжя і примирення неможливе та шлюб існує формально. прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача.

Крім цього, позивач в суді апеляційної інстанції пояснив, що відносини між ними не змінилися і після ухвалення судом рішення про розірвання шлюбу, вони не примирилися і надалі не підтримують подружніх відносин, залишатись надалі у шлюбі разом з відповідачкою немає бажання, і за таких обставин сім"я не може бути збережена.

Посилання відповідачки в апеляційній скарзі на можливість збереження сім"ї, колегія суддів не бере до уваги, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, стверджує, що збереження шлюбу суперечить його інтересам, спільного господарства з відповідачкою по справі не веде.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що позивач не бажає перебувати у шлюбі з відповідачем, а примусове примушування подружжя до збереження шлюбу, суперечить моральним засадам суспільства, колегія суддів дійшла висновку про те, що у справі були підстави достатні для задоволення позову, оскаржене рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги законності і обґрунтованості оскарженого рішення не спростовують, тому апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржене рішення - залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді Д.І.Монастирецького

ОСОБА_4