АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22ц - 791/15/2015 Головуючий в І інстанції: Зубов О.C.
Категорія 5 Доповідач: Бугрик В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року січня місяця «26» дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Бугрика В.В.,

Суддів: Лісової Г.Є., Семиженка Г.В.

за участю секретаря: Яковенко В.І

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Суворовський районного суду міста Херсона від 23 липня 2014 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом обґрунтовуючи, що 24.02.2013 року їх квартира АДРЕСА_1 була залита водою із квартири НОМЕР_1, яка знаходиться поверхом вище, наслідком чого були завдані матеріальні збитки, у вигляді зіпсування майна та стану квартири. Просив стягнути з відповідача збитки завдані затопленням квартири, а саме матеріальні збитки 26 977,00 грн. та відшкодувати моральну шкоду - 5 000,00 грн.

Рішенням суду позов задоволено, з ухваленням додаткового рішення про виправлення описки стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 12685 гривень відшкодування матеріальної шкоди та 3000 гривень у відшкодування моральної шкоди і 1049,39 гривень у відшкодування судових витрат. На користь держави стягнуто 243,60 гривень судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове яким задовольнити вимоги позивача у повному обсязі посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права зазначає, що судом до уваги були прийняті висновки лише повторної будівельно-технічної експертизи та не згадується про проведену першої експертизи не зазначено обґрунтованих доводів чому судом відхилені висновки першої експертизи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та постановити нове яким у задоволені позову відмовити повністю посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, зазначає, що експертизами не доведено та не встановлена причина залиття, а лише надано відповідь на питання, що стосується заподіяної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що скарга ОСОБА_1 та скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Згідно свідоцтва №11814 від 17.02.1994 року про право власності на житло та свідоцтва про право на спадщину №203 від 21.05.2004 ОСОБА_1 разом ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_1.

Власником квартири НОМЕР_1 цього ж будинку яка розташована над квартирою НОМЕР_2 поверхом вище, є відповідач ОСОБА_4 на підставі договору дарування.

Технічне обслуговування цього будинку здійснює 3-я особа ОСББ "Мій Дім- Будьонного 12".

24.02.2013 року квартира НОМЕР_2 була залита водою зверху із квартири НОМЕР_1, що підтверджується актом жильців вказаного будинку від 24.02.2013 року, актом про залиття від 24.02.2013 року, поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, актом технічного обстеження від 06.03.2014 року та показами свідка ОСОБА_9, відповідно до якого ОСОБА_10, визнав причину залиття із їх квартири НОМЕР_1 та причиною залиття стало протікання води внаслідок вентиля, що прийшов у непридатність, приєднаного в місці з'єднання гнучкого шлангу до смесителя в ванної кімнаті.

Після затоплення відповідач провів ремонт в ванної своєї квартири, при цьому зазначений вентиль убрав, що підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_9, яка бачила первісну систему водопостачання та експертів, які її бачили вже в іншому стані.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що діями відповідача по неналежному утриманні системи водопостачання, що призвело до протікання води в квартиру НОМЕР_2 та потягло її залиття водою и пошкодження були порушені майнові та немайнові права позивача, тому він повинен відшкодувати позивачу спричинену йому майнову шкоду и моральну шкоду.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що ним не було допущення залиття квартири НОМЕР_2 колегія судів відхиляє, факт залиття квартири НОМЕР_2 підтверджено актом мешканців будинку про залиття від 24.02.2013 року, актом технічного обстеження від 06.03.2014 року та показами свідків, що не спростовано відповідачем.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що акт, складений ОСББ «Мій Дім» від 24.02.2013р. не можна вважати належним доказом та таким що не може братися судом до уваги при встановлені тих чи інших факторів. Проте колегія суддів зазначає, що ч. 1 ст. 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК України).

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі зазначає, що доданий до матеріалів справи акт ОСББ «Мій Дім» про залиття, аварії, що трапилось на системі центрального опалення, гарячого, холодного водопостачання спростовує його вину чи вину орендаря в затоплені. Проте відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України - власність зобов'язує, а відтак, власник зобов'язаний володіти, користуватись, розпоряджатись своєю власністю так, щоб це не завдавало шкоди правам, інтересам та майну інших осіб, і, відповідно, вживати для цього необхідних заходів;

ст. 322 ЦК України - власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить; ч. 1 ст. 1191 ЦК України - особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

З вищенаведеного можна зробити висновок, що шкоду, завдану залиттям квартири, має відшкодовувати особа, у власності якої перебуває елемент системи водопостачання, на якому сталася аварія. Якщо ж дана аварія сталася не з вини власника, то все одно саме власник нестиме відповідальність, а у наступному він матиме право звернутися до винної особи з регресною вимогою.

Посилання відповідача те, що експертами ОСОБА_11 та ОСОБА_12 неправильно визначений розмір матеріальної шкоди, так як для ремонту пошкоджень достатньо місцевий ремонт пошкоджень, саме в місці пошкодження, і не потребує ремонту всієї площі в місці пошкодження, спростовується показами та висновками обох експертів, що такий ремонт не можливий.

Відповідно до положень ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У відповідності до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

За змістом зазначеної норми закону у правовідносинах по відшкодуванню шкоди діє презумпція вини заподіювача шкоди. Обов'язок доказування наявності шкоди та її розміру покладається на позивача, відсутність вини у заподіянні шкоди повинен довести відповідач. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Ухвалюючи рішення в частині відшкодування завданої матеріальної шкоди суд спирався відповідно до висновку повторної будівельно-технічної експертизи №02/2014 від 18.04.2014 року вартість відновлюваного ремонту складає 15808 грн. та 12685 грн. без врахування податків та коштів на покриття адміністративних витрат, яку суд визнав як обґрунтовану.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, зазначає, що експертиза проведена експертом ОСОБА_12 проводилась з урахуванням відновленого ремонту, необхідного тільки для поновлення пошкодження до попереднього стану, що відповідає обґрунтованому розміру завданої матеріальної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що у рішенні суду не надано оцінки доказам та доводам, які були надані позивачем під час слухання справи, у зв'язку з чим, прийняте необґрунтоване рішення, яке підлягає скасуванню. Зазначає, що при вирішенні спору, необґрунтовано прийнято до уваги лише висновки повторної будівельно-технічної експертизи № 02/2014 від 18.04.2014 р. згідно якої вартість відновлювального ремонту складає 15808 грн. При цьому, судом в спірному рішенні навіть не згадано про первинну експертизу, якою визначено суму відновлювального ремонту в розмірі 26977 грн. та не зазначено обґрунтованих доводів, чому судом відхиллено висновок експерта та не враховано розмір відновлювального ремонту, при вирішені спору.

Колегія суддів звертає увагу, що при ухвалені рішення суд першої інстанції при вирішені питання розміру матеріальних збитків керувався висновками повторної будівельно-технічної експертизи яка проводилася з розрахунку для поновлення пошкодження квартири до попереднього стану, коли як експертиза проведена експертом ОСОБА_11 проводилася з розрахунку поліпшеного ремонту. Крім того, позивачем не було надано обґрунтованих заперечень з приводу вищезазначеного висновку експерта (ОСОБА_12 ), які б дали суду підстави для сумніву в правдивості даного висновку.

При дослідженні висновку експерта суд виходить з того, що згідно зі ст.62 ЦПК висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має грунтуватися на всебічному, повному й об'єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Так, з матеріалів справи вбачається, що внаслідок залиття квартири позивача з вини відповідача йому завдана моральна шкода, позивач пережив психологічний стрес, оскільки в його квартиру лилася вода, він переніс моральні страждання у зв'язку із пошкодженням його майна, що позбавляє його нормальних життєвих зв'язків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

Розмір моральної шкоди колегія суддів вважає за необхідне визначити, виходячи з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.2009р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин у справі, характер моральних страждань і наслідків, що настали.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, судом прийняті до уваги характер правовідносин, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди та тривалість страждань, тому з урахуванням розумності й справедливості суд першої інстанції правомірно визначив розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 3000 грн.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково, то в колегії суддів немає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача повної суми витрат за проведення судової експертизи.

За даних обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують і не можуть бути прийняті до уваги, як значимі, тому апеляційні скарги слід відхилити і залишити рішення суду без змін як законне та обґрунтоване.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду міста Херсона від 23 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього ж часу може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді