Справа № 645/3802/15-ц
Провадження № 2/645/1475/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
30 червня 2015 р. м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Федорової О.В.
при секретарі судового засідання Петленко І.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом:
Публічного акціонерного товариства "КРЕДОБАНК"
про стягнення заборгованості за кредитним договором -
Представник позивача Фадєєв О.П., який діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явився, 30.06.2015 року через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом направлення судових повісток рекомендованою кореспонденцією на адресу місця реєстрації відповідача, які повернулись на адресу суду з відміткою поштової установи: "за закінченням терміну зберігання".
У відповідності до приписів ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Враховуючи викладене, відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечував проти такого вирішення справи.
З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд встановив наступне.
04 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "КРЕДОБАНК", правонаступником якого є ПАТ "КРЕДОБАНК" (далі - Банк), відповідно до п. 1.2 Статуту ПАТ "КРЕДОБАНК", затвердженого рішенням загальних зборів акціонерів Банку, та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № Ф2337/08-08 (А020200), відповідно до умов якого банк зобов'язався надати у власність позичальникові грошові кошти у розмірі та на умовах, обумовлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти.
Відповідно до п. 2.4. Договору, кредит видавався на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру.
Згідно з п. 2.6. Договору, кредит видається в готівковій формі через касу Банку.
Відповідно до п. 4.9 Кредитного договору, Банк у випадках передбачених п. 2.9 договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за Договором, про що письмово повідомляє позичальника.
Судом встановлено, що Банк, у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за Кредитним договором щодо повернення кредиту та інших, передбачених Договором платежів, направив на адресу відповідача досудову вимогу щодо дострокового виконання зобов'язань за Кредитним договором, але до теперішнього часу зобов'язання Позичальника не виконані, та заборгованість за Кредитним договором не погашена.
Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у вказаний у позові спосіб.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до пункту 1 статті 1048 Цивільного кодексу України розмір і порядок отримання процентів за договором позики встановлюється договором.
Умови нарахування та сплати відсотків за користування кредитом встановлені розділом 3 Кредитного договору №Ф2337/08-08 (А020200) від 04.09.2008 року.
Позивачем наданий обґрунтований розрахунок відсотків, таким чином суд вважає позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за нарахованими відсотками за користування позикою у розмірі 379470,54 грн. законною, обґрунтованою та підлягаючою задоволенню.
Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача пені за прострочення виконання договірних зобов'язань, суд вважає необхідним зазначити наступне.
Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України, зокрема, щодо сплати неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.
Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що згідно з п. 5.1 Договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за Договором Позичальник, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в п. 3.2. Договору, але не менше однієї гривні за кожен день прострочення.
З матеріалів справи вбачається, що згідно розрахунку, наданого позивачем, пеня нарахована в межах строків позовної давності, за таких підстав, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 231510,84 грн. пені є обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.
Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в загальній сумі 3654,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 57, 60, 61, 79, 88, 169, 197, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд,-
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачами, які не приймали участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано.
Суддя Федорова О.В.