АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 595/922/14-цГоловуючий у 1-й інстанції Федорончук В.Б.
Провадження № 22-ц/789/852/15 Доповідач - Сташків Б.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Сташківа Б.І.

суддів - Жолудько Л. Д., Кузьма Р. М.,

при секретарі - Баляс Т.І.

з участю представника позивачів ОСОБА_1, представника громади УПЦ КП - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_2 на рішення Бучацького районного суду від 15 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_2 до ОСОБА_12 про зобовязання передати релігійній громаді УПЦ КП статут релігійної громади церкви св.. Миколая УПЦ КП, печатку з описом "Свято-Миколаївська церква м. Бучач. Київський патріархат. Українська православна церква.", протоколи та рішення парафіяльних зборів за період 1994-2013р., журнал реєстрації здійснення обрядів хрещення, миропомазання і першого причастя, фінансові документи за період 1994-2013 років,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Бучацького районного суду від 15 травня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_2 до ОСОБА_12 про зобовязання передати релігійній громаді УПЦ КП статут релігійної громади церкви св. Миколая УПЦ КП, печатку з описом "Свято-Миколаївська церква м. Бучач. Київський патріархат. Українська православна церква.", протоколи та рішення парафіяльних зборів за період 1994-2013р., журнал реєстрації здійснення обрядів хрещення, миропомазання і першого причастя, фінансові документи за період 1994-2013 років відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_2 просять скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити їх позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апелянти зазначають, що судом першої інстанції не враховано того факту, що у зв'язку з реорганізацією Української автокефальної Православної Церкви, внаслідок її об'єднання з частиною Української Православної Церкви (Московського Патріархату) в єдину структуру 25-26 червня 1992 року Всеукраїнським Православним Собором була створена Українська Православна Церква Київського Патріархату. Нова церква була зареєстрована, а тому скасовувалась реєстрація Української Автокефальної Православної Церкви, яка юридично перестала існувати. Статут УАПП відповідно став статутом УПП КП та не потребував подальшої перереєстрації. Крім цього, релігійна громада Свято-Миколаївської церкви м. Бучач разом з настоятелями, які служили на той час в церкві відразу після Всеукраїнського Православного Собору підтвердили свою канонічну підпорядкованість Українській Православній Церкві Київського Патріархату і з цього часу всі релігійні обряди вчинялись за канонами УПЦ КП.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

В травні 2014 року позивачі звернулися в суд з позовом до ОСОБА_12 про зобов'язання повернути релігійній громаді УПЦ КП печатку з описом Свято-Миколаївська церква. м.Бучач. Київський Патріархат. Українська Православна Церква..

Збільшивши позовні вимоги, позивачі просили суд зобов'язати ОСОБА_12 передати релігійній громаді УПЦ КП статут релігійної громади церкви |св.ОСОБА_8 УПЦ КП, печатку з описом Свято-Миколаївська церква. м.Бучач. Київський Патріархат. Українська Православна Церква., протоколи та рішення парафіяльних зборів за період 1994-2013 років, журнали реєстрації здійснення церковних обрядів хрещення, миропомазання і першого причастя, фінансові документи за період 1994-2013 років.

В обгрунтування позовних вимог заначили, що в період з грудня 1994 року по 29 травня 2013 року релігійна громада була підлегла у канонічних та організаційних питаннях діючому в Україні релігійному центру (управлінню) Українській Православній Церкві Київського Патріархату і користувалась печаткою з описом: Свято-Миколаївська церква. м.Бучач. Київський Патріархат. Українська Православна Церква.. Будучи керівником релігійної громади відповідач відповідав за збереження печатки, статуту, церковних документів, протоколів парафіяльної ради, фінансової документації громади. У 2013 році відповідач змінив свою конфесійну підпорядкованість, створив нову релігійну громаду, яка в канонічній та організаційній діяльності підлегла Тернопільській Єпархії Української Автокефальної Церкви, в зв'язку з чим виготовив нову печатку з описом: Бучацька парафія храму св.О.Миколая УАПЦ. 8 вересня 2013 року релігійна громада провела загальні збори віруючих, на яких одноголосно прийнято рішення про підтвердження раніше обраної канонічної приналежності до УПЦ Київського Патріархату та обрано новий церковний комітет. 22 вересня 2013 року загальними зборами прийнято рішення про вибори органів управління релігійної громади та внесення змін до статуту, в зв'язку з чим релігійна громада Свято-Миколаївської церкви м.Бучач звернулась до відповідача з вимогою про повернення печатки та статутних документів. Відповідач відмовився повернути їм печатку, посилаючись на її відсутність, і направив їх звернення в Тернопільську обласну державну адміністрацію для розгляду та реагування. Вони вважають, що відповідач володіє печаткою з описом Свято-Миколаївська церква. м.Бучач. Київський Патріархат. Українська Православна Церква. та церковними документами релігійної громади церкви св.ОСОБА_8 УПЦ КП безпідставно, а відмову від їх повернення незаконною.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачі не довели належними та обгрунтованими доказами факт зміни відповідачем конфесійної підпорядкованості, створення ним у 2013 році нової релігійної громади, яка в канонічній та організаційній діяльності підлегла Тернопільській Єпархії Української Автокифальної Церкви та відповідно незаконного зберігання ним печатки, статуту та інших церковних документів.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки він відповідає вимогам закону та ґрунтується на матеріалах справи і його зроблено в результаті детального дослідження доказів в справі та їх оцінки в сукупності.

Так, згідно ст. 2 Закону України Про свободу совісті та релігійні організації № 987-XII від 23.04.1991 року в Україні усі правовідносини, пов'язані із свободою совісті і діяльністю релігійних організацій, регулюються законодавством України. Законодавство України про свободу совісті та релігійні організації складається з цього Закону та інших законодавчих актів України, виданих відповідно до нього.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців №755-IV від 15.05.2003 року якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 25 серпня 1991 року утворена релігійна громада Бучацька парафія храму святого ОСОБА_13 Української Автокефальної Православної церкви, ідентифікаційний код 22605070, керівник: ОСОБА_12, який являється настоятелем релігійної громади. Релігійна організація набула цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, що створені і діють відповідно до статуту, зареєстрованого рішенням виконавчого комітету Тернопільської обласної ради народних депутатів від 25.08.1991р. №212 (у редакції розпорядження голови Тернопільської обласної державної адміністрації від 29.05.2013р. №236-од).

В матеріалах справи відсутні дані про реєстрацію припинення діяльності вказаної вище юридичної особи релігійної організації Бучацька парафія храму святого ОСОБА_13 Української Автокефальної Православної церкви у зв'язку із її реорганізацією.

Крім цього, в матеріалах справи також відсутні дані і про зміну релігійною громадою Свято-Миколаївської церкви м.Бучач канонічного підпорядкування.

Статтею 7 Закону України Про свободу совісті та релігійні організації № 987-XII від 23.04.1991 року релігійні організації в Україні утворюються з метою задоволення релігійних потреб громадян сповідувати і поширювати віру і діють відповідно до своєї ієрархічної та інституційної структури, обирають, призначають і замінюють персонал згідно із своїми статутами (положеннями).

Релігійними організаціями в Україні є релігійні громади, управління і центри, монастирі, релігійні братства, місіонерські товариства (місії), духовні навчальні заклади, а також об'єднання, що складаються з вищезазначених релігійних організацій.

Статтею 13 вищевказаного Закону визначено, що релігійна організація визнається юридичною особою з дня її державної реєстрації. Релігійна організація як юридична особа користується правами і несе обов'язки відповідно до чинного законодавства і свого статуту (положення).

Відповідно до ч.6 ст.14 даного Закону зміни і доповнення статутів (положень) релігійних організацій підлягають реєстрації в тому ж порядку і в ті ж терміни, що і реєстрація статутів (положень).

З матеріалів справи вбачається, що 08 вересня 2013 року частина віруючих релігійної громади Свято-Миколаївської церкви м.Бучач провели збори, на яких вирішили, що громада конфесійно належить до Української Православної Церкви Київського Патріархату, обрали церковний комітет Свято-Миколаївської церкви м.Бучач у кількості 10 осіб, членами якого є позивачі, обрали головою церковного комітету ОСОБА_3 22 вересня 2013 року ними проведено ще одні збори, на яких вирішили затвердити статут релігійної громади храму св.О.Миколая м.Бучач у новій редакції, обрали парафіяльну раду, голову парафіяльної ради та казначея.

Однак, в матеріалах справи відсутні дані реєстрацію позивачами релігійної організації у формі релігійної громади Бучацька парафія храму святого ОСОБА_13 Української Православної Церкви Київського Патріархату, у визначеному Законом України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців порядку.

Крім цього, 08 та 26 вересня 2013 року позивачі звернулися в Тернопільську обласну державну адміністрацію із заявами про реєстрацію змін до статуту релігійної громади Свято-Миколаївської церкви м.Бучач, які передбачали канонічне підпорядкування громади не УАПЦ, а УПЦКП, однак їм було відмовлено у реєстрації вказаних змін. З матеріалів справи вбачається, що позивачі оскаржували в судовому порядку вказані рішення Тернопільської обласної державної адміністрації про відмову у реєстрації змін до статуту релігійної громади, однак, в позові відмовлено, і як пояснили позивачі скарга на судові рішення на даний час знаходиться на розгляді в суді касаційної інстанції.

Таким чином, діяльність релігійної організації, а саме релігійної громади Бучацька парафія храму святого ОСОБА_13 Української Автокефальної Православної церкви з моменту її створення і по даний час не припинено, ОСОБА_12 на законних підставах користується та зберігає печатку релігійної громади з описом Свято-Миколаївська церква. м.Бучач. Київський Патріархат. Українська Православна Церква., а також документи, пов'язані із діяльністю юридичної особи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_2 належним чином не довели заявлені ними позовні вимоги, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, суд першої інстанції, вірно застосував норми матеріального права, висновки суду про встановлені обставини й правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні, тому рішення суду є законним та обґрунтованим і колегія суддів не вбачає підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст.307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бучацького районного суду від 15 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_14