справа №489/4915/15-ц
номер провадження 2/489/2334/15
Рішення

Іменем України

11 серпня 2015 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

секретаря Коденко К.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини

в с т а н о в и в:

У липні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн.

В обґрунтування вимог позивач вказала, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано 15.08.2014. Від спільного шлюбу мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач аліменти на утримання дитини надає не регулярно та в недостатньому розмірі.

У судовому засіданні позивач вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач проти позову заперечував так як щомісячно перераховує на позивача аліменти на дитину в розмірі 500,00 грн. Крім того, на своєму утриманні має малолітню дитину від проживання з іншою жінкою та не має постійного доходу.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15.08.2014.

Від спільного шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії І-ФП №020879).

Позивач пояснила, що відповідач після розірвання шлюбу життям дитини майже не цікавиться. Розмір аліментів, які сплачує в добровільному порядку, недостатній для належного утримання дитини. Самій їй важно утримувати дитину, так як вона не працює, а в дитини встановлено порушення осанки, тому по рекомендації лікарів вона регулярно відвідує фізично-оздоровчу гімнастику, вартість якої становить 300,00 грн.

Відповідач в підтвердження регулярної участі в утриманні дитини надав копії квитанцій про щомісячне добровільне перерахування позивачу аліментів в розмір 500,00 грн. та підтвердив свідоцтвом про народження серії І-ФП № 229596 про знаходження на його утриманні малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та дружини.

Обставини щодо періодичності сплати аліментів та їх розмір позивач визнала в судовому засіданні. Також підтвердила разову участь відповідача в несенні витрат на лікування дитини.

З пояснень обох сторін встановлено, що офіційного заробітків вони не мають. Відповідач мешкає за межами Миколаєва в Новоодеському районі Миколаївської області та регулярно несе додатково витрати на проїзд до міста, де намагається отримати дохід виконуючи різного роду роботу.

Згідно із статтею 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями частини першої статті 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Частиною першою статті 182 СК України та розясненнями, що містяться в пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно до частини третьої статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши про це докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України.

З огляду на встановлені обставини та враховуючи, що відповідач виконує обов'язки з утримання дитини та ніяким чином не ухиляється від їх виконання, а сплачений ним в добровільному порядку розмір аліментів перевищує мінімальний розмір аліментів, встановленийчастиною другою статті 182 СК України, підстави для задоволення позову відсутні.

Одночасно, суд розяснює, що згідно з частиною першою статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Так як позивач звільнення від сплати судового збору, судові витрати підлягають віднесення на рахунок держави.

Керуючись статтями 10, 11, 14, 60, 62, 88, 212-214 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.В.Коваленко

Повний текст рішення

підписано 12.08.2015.