Справа № 473/5056/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2015 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої - судді Висоцької Г.А.

при секретарі - Радєвій Н.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська із застосуванням звукозаписувальної техніки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на частину земельної ділянки,

та зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на частину земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В :

29.10.2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Управління Держземагенства у Вознесенському районі Миколаївської області, про визнання права власності на частину земельної ділянки.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі-продажу № 262 від 10.05.2000 року, укладеного між ним та відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3, та зареєстрованого Універсальною товарно-сировинною біржею, йому належить на праві власності 2/3 частки житлового будинку № 42 по вул. Котляревського в м. Вознесенську Миколаївської області.

Вказаний договір рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 27.10.2006 року визнаний дійним. Право власності зареєстровано у Вознесенському МБТІ 31.05.2000 року. Власником іншої 1/3 частка вказаного будинку є ОСОБА_5

Вважає, що при переході права власності на 2/3 частки житлового будинку № 42 по вул. Котляревського в м. Вознесенську Миколаївської області на підставі договору купівлі-продажу № 262 від 10.05.2000 року до нього також перейшло право власності на 2/3 частки земельної ділянки наданої для обслуговування житлового будинку, господарських споруд площею 0,0985 га.

На підставі викладеного, просив суд визнати за ним право власності на 2/3 частини земельної ділянки площею 0,0985 га в м. Вознесенську Миколаївської області по вул. Котляревського, 42, яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка ).

Ухвалою суду від 24.12.2014 року провадження по даній цивільній справі було зупинено на підставі п. 1 ч.1 ст. 201 ЦПК України, до залучення до участі у справі правонаступника.

10.06.2015 року ухвалою суду провадження по справі відновлено, до участі у справі в порядку правонаступництва після смерті ОСОБА_5, залучено ОСОБА_4, який прийняв спадщину.

17.06.2015 року відповідачем ОСОБА_4 предявлено зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Управління Держземагенства у Вознесенському районі Миколаївської області, про визнання права власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,0985 га. в м. Вознесенську Миколаївської області по вул. Котляревського, 42, яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка ).

Ухвалою суду від 26.06.2015 року прийнято до провадження зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на частину земельної ділянки, обєднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на частину земельної ділянки.

Свої вимоги за зустрічною позовною заявою відповідач ОСОБА_4 обґрунтовує тим, що є єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_5. Він прийняв спадщину 1/3 частину житлового будинку № 42 по вул. Котляревського в м. Вознесенську Миколаївської області і оформив у нотаріуса, тому просить визнати його власником і відповідної частки земельної ділянки, яка досі рахується за його дідом, після якого спадщину прийняли і оформили відповідачі і його батько в тому числі. Просить його вимоги задовольнити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини справи, просив суд позов задовольнити. Позовні вимоги за зустрічною позовною заявою визнав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, повне визнання позовних вимог за первісним позовом, проти задоволення позову не заперечує. Зустрічну позовну заяву підтримав, просив суд її задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Управління Держземагенства у Вознесенському районі Миколаївської області в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, вирішення позовних вимог залишив на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Другою Вознесенською державною нотаріальною конторою 19.03.1976 року належав на праві власності житловий будинок № 42 по вул. Котляревського в м. Вознесенську Миколаївської області.

03.06.1995 року ОСОБА_6 помер.

Після його смерті в порядку спадкування за законом спадщину прийняли його діти ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на 1/3 частку майна кожний, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого 25.04.2000 року, державним нотаріусом Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області ( а.с. 20 ).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 10.05.2000 року, укладеного між ОСОБА_2, ОСОБА_3, як продавцями та ОСОБА_1, як покупцем - останній придбав у власність 2/3 частки житлового будинку № 42 по вул. Котляревського в м. Вознесенську Миколаївської області, зареєструвавши цей договір у Вознесенській Універсальній Товарно-Сировинній біржі за реєстровим номером 262 від 10.05.2000 року (а.с.13). Право власності зареєстровано у Вознесенському МБТІ 31.05.2000 року ( а.с. 14 ).

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27.10.2006 року вищевказаний договір визнано дійсним ( а.с. 15 ).

Однак, право власності на земельну ділянку, надану для обслуговування 2/3 частки житлового будинку № 42 по вул. Котляревського в м. Вознесенську Миколаївської області на даний час зареєстровано за ОСОБА_6, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю від 13.06.1994 року, витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 21.10.2014 року (а.с.17,18 ).

Згідно довідки КП «Вознесенське МБТІ» від 28.07.2006 року на підставі рішення виконкому Вознесенської міської ради від 28.12.1976 року за № 642 в порядку уточнення домоволодіння за адресою вул. Котляревського, закріплюється новий номер 42 натомість старого № 105 по вул. Жовтневої революції ( а.с. 6 ).

Відповідно до ст. 120 ЗК України ( в редакції 20.12.2001 року) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільноправових угод, а право користування на підставі договору оренди.

Зазначене узгоджується з розясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", наведеними в п. 18 "г".

Як зазначалося вище договір купівлі продажу частки житлового будинку між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений 10.05.2000 року.

З цього часу відповідачі як відчужувачі житлового будинку не заявляли своїх прав щодо спірної ділянки. Навпаки, після укладення обумовленого договору купівлі продажу частки житлового будинку відповідачі передали оригінал Державного акту на право приватної власності на землю позивачу, тим самим визнавши, що спірна земельна ділянка перейшла у власність до набувача частки житлового будинку позивача по справі.

Разом з тим, відповідно до ст. 377 ЦК України (відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень застосовується до правовідносин, що продовжують існувати після набрання чинності цим кодексом) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруди, переходить і право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на частку земельної ділянки є обґрунтованими, а право позивача відповідно до ст. 16 ЦК України, ст. 152 ЗК України підлягає захисту шляхом визнання його власником спірного майна.

Що стосується позовних вимог за зустрічною позовною заявою, суд приходиться до наступного.

Судом встановлено, що 22 листопада 2014 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП № 212585 виданим 25.11.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську реєстраційної служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області ( а.с. 35 ).

Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому 1/3 частку житлового будинку № 42 по вул. Котляревського в м. Вознесенську Миколаївської області.

Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняв ОСОБА_4 та 09.07.2015 року отримав у державного нотаріуса Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області свідоцтво про право на спадщину за законом.

Відповідно до положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини - за законом.

Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк в порядку, передбаченому законом в тому числі шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори.

Відповідно до положень ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Відповідно до наданих суду доказів ОСОБА_4 належним чином прийняв спадщину, що підтверджується вже виданим нотаріусом свідоцтвом про право на спадщину за законом на частку житлового будинку.

Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_4 не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, 120,131 ЗК України його цивільне право підлягає захисту шляхом визнання права власності на частку земельної ділянки.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60,88, 209-210, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на частину земельної ділянки задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частки земельної ділянки, що розташована за адресою: вул. Котляревського, буд. № 42 в м. Вознесенську Миколаївської області, площею 0,0985 га. та призначена для обслуговування житлового будинку.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на частину земельної ділянки задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/3 частки земельної ділянки, що розташована за адресою: вул. Котляревського, буд. № 42 в м. Вознесенську Миколаївської області, площею 0,0985 га. та призначена для обслуговування житлового будинку.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через місьскрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Висоцька Г.А.