З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"23" липня 2015 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді: Саландяк О.Я.
секретаря: Буги Р.М.,
за участі позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жмеринці цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє у власних інтересах та в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про позбавлення права користування житловим приміщенням,-
ОСОБА_1, яка діє у власних інтересах та в інтересах ОСОБА_2, а також ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_5 про позбавлення права користування житловим приміщенням, мотивуючи його тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло №5744 від 16.10.2008 р. квартира №10 по вул. Декабристів, б. 9 в м. Жмеринка Вінницької області на праві спільної власності в рівних частках ? належить ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_2 За даною адресою зареєстровані позивачі та відповідач ОСОБА_5. Між ними, як власниками житла, та відповідачем не укладався письмовий договір житлового найму, договір оренди чи інший цивільно-правовий договір на право користування житлом. А тому просять позбавити відповідача права користування спірною квартирою. (а.с. 41)
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала позовні вимог, до початку розгляду справи по суті судом уточнено, що підставою для звернення із вказаним позовом є необхідність зняти відповідача із реєстрації. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом. Додатково та на запитання пояснила, що із відповідачем вона співмешкала до 2003 року в м.Москва, де народила сина Керіма. У 2003 році позивачка приїхала в м.Жмеринку, звідки вона родом та проживала із позивачами, які є її дітьми. У 2010 році відповідач, який за національністю азейбаржанець приїхав в м.Жмеринку та сказав, що хоче жити із сім»єю. Позивачка почала співмешкати із відповідачем та всі співвласники житла надали згоду на реєстрацію відповідача в квартирі, що їм належала, аби він міг отримати посвідку на постійне місце проживання в Україні та працевлаштуватись. Літом 2013 року вона зареєстрували відповідача, виробили для нього документи. Однак життя не склалось та 01.01.2014 року відповідач покинув їх, де він проживає відповідачці не відомо. Реєстрація відповідача не дає можливості позивачці вільно користуватись своїм майном, вона не може оформити субсидію, несе зайві витрати на комунальні послуги. Домовленості із відповідачем не існує, поважних причин його не проживання немає. Відповідач приїхав в м.Жмеринку з 02.07.по 08.07.2015 року, забрав свої речі, отримав судову повістку, однак знятись із реєстрації відмовився, а тому позивачка позов підтримує. Не заперечила щодо ухвалення заочного рішення у справі, про що заявила суду.
Позивачки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявились, телефонограмами від 23.07.2015 р. повідомили суд що не заперечують щодо ухвалення заочного рішення. (а.с. 63, 64)
Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, з невідомих суду причин, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.62), заяви про відкладення розгляду справи, розгляд справи у його відсутність не надав, поважності причин неявки суду не повідомив, позов не оспорив.
Згідно ст.74 ЦПК України судова повістка надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною стороною. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. А тому слід вважати, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, свій обовязок повідомити суд про причини неявки у судове засідання, передбачений ч.2 ст. 77 ЦПК України не виконав, позов не оспорив.
Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 169 ЦПК України не вбачається.
Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповноважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ст.224 ЦПК України, суд, з врахуванням позиції позивача, вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення, оскільки проти цього не заперечили позивачі.
Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 5744 від 16.10.2008 р. ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 належить по ? часті квартири АДРЕСА_1. (а.с. 49)
ОСОБА_7 21.09.2013 р. зареєструвала шлюб із ОСОБА_8 та змінила прізвище на «Гнатишіна».(а.с. 45-46)
ОСОБА_2 є неповнолітнім та його батьками є сторони у справі (а.с.65), є громадянином України (а.с.47)
Згідно довідки КП «Жмеринкакомунсервіс» № 840 від 05.03.2015 р. до складу сімї ОСОБА_1, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, входять ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 Камал огли. (а.с. 50)
Відповідно до акту КП «Жмеринкакомунсервіс» від 16.03.2015 р. за адресою: м. Жмеринка, вул. Декабристів, 9/10 Вінницької області проживають ОСОБА_1 квартиронаймач, ОСОБА_4 дочка, ОСОБА_3 дочка, ОСОБА_2 син та ОСОБА_5 чоловік у цивільному шлюбі. ОСОБА_5 Камал огли не проживає в даній квартирі з січня 2014 року. (а.с. 51)
ОСОБА_5 Камар огли, ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянин ОСОБА_9 (а.с.48) та з 05.07.2013 року зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.56)
Судом встановлено, що відповідач більше року, без поважних причин не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, не несе витрат по його утриманню. Фактичне його місце проживання не відоме. Будь-яких перешкод для проживання і користування будинком йому не чинили.
Договір про користування даним житловим приміщенням відповідач з позивачами не укладав.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого
проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно ч.1, 2, 7 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Статтею 64 ЖК України передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.
Відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 39 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Суд може залучити до участі в таких справах неповнолітню особу чи особу, цивільна дієздатність якої обмежена.
За таких обставин, суд прийшов до висновку, що відповідача ОСОБА_5 слід визнати таким, що втратив право на користування житлом квартирою № 10 по вул. Декабристів, б. 9 в м. Жмеринка, що позбавляє останнього права на користування вказаним житловим приміщенням. Підстав збереження житлового приміщення за відповідачем у судовому засіданні не встановлено.
Право власника даної квартири позивачів, порушене, тому відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, підлягає захисту.
Відповідно до ст.ст. 319, 383 ч.1, 391, 405 ч. 2 ЦК України, ст. 64, 72, 150 ЖК України, ст.ст. 5, 8, 10, 11, 38, 57, 60, 61, 158, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право на користування житлом квартирою № 10 по вул. Декабристів, б.9 в м. Жмеринка Вінницької області.
Судові витрати віднести на користь позивачів.
На рішення суду сторонами може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, що не були присутні при його постановленні у цей же строк з часу отримання копії судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача, яку він може подати протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Повний текст рішення виготовлено 27.07.2015 року.
Суддя: /підпис/
Суддя