ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/6058/14-ц
Провадження № 2/210/484/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"19" березня 2015 р.
Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: Вікторович Н.Ю.,
за участі секретаря судового засідання: Лейбенко В.В.,
представника позивача: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку ст.197 ч.2 ЦПК України цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Головне управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття особи з реєстрації місця проживання, суд -
13 листопада 2014 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулася позивач із вищеназваним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що їй на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1. Іншими співвласниками житлового приміщення є ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, що підтверджується довідкою КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», свідоцтвом про право власності на житло та витягом із реєстру прав власності на нерухоме майно. На сьогоднішній день у квартирі зареєстровано 06 осіб, однією з яких є відповідач по даній справі. Право користування квартирою відповідач набула у 2006 році, як член сім'ї ОСОБА_6, як одного із співвласників квартири. У шлюбі у них народилася дитина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження. За час проживання сім'єю вони мешкали в окремій кімнаті. Таким чином право проживання у квартирі у відповідача виникло на підставі усного договору із співвласниками квартири. Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у листопаді 2010 року було розірвано, що підтверджується рішенням Дзержинського районного суду від 23 листопада 2010 року, яке 05 грудня 2010 року набуло законної сили. Відповідач без поважних причин за власним бажанням ще до офіційного розірвання шлюбу із ОСОБА_6 припинила мешкати у даному житловому приміщенні. Вона, та інші співвласники своїми діями не заважали відповідачу мешкати у квартирі та не змушували її залишати житлове приміщення. Разом із тим малолітня донька відповідача та її сина і співвласника квартири ОСОБА_6, за домовленістю між ними, залишилася проживати у квартирі і після їх розлучення. Вказані обставини підтверджуються актом від 03 жовтня 2014 року, (квартири №19, 25, 26) та завіреним майстром дільниці №3 КП ЖЕО №8. Згідно даного акту, складеного сусідами малолітня ОСОБА_9 постійно проживає у вищевказаній квартирі. Крім того, іншим доказом фактичного проживання ОСОБА_9 у квартирі є довідка, надана КЗШ №15 про її навчання у школі. Відсутність відповідача за місцем її реєстрації підтверджуються актом від 03 жовтня 2014 року, складеного сусідами за її місцем проживання (квартири №19, 25, 26) та завіреним майстром дільниці №3 КП ЖЕО №8. Згідно даного акту, відповідач із квітня 2010 року у квартирі не проживає. Таким чином, відповідач на протязі вже тривалого часу не пооживає у квартирі. Натомість враховуючи, що відповідач зареєстрована у квартирі, а нарахування комунальних платежів здійснюється за кількістю зареєстрованих у квартирі осіб, на неї нараховуються усі комунальні платежі, які вона вимушена сплачувати, що ставить її у скрутне майнове становище та перешкоджає їй у повній мірі здійснювати право власності. Будь яких домовленостей між відповідачем та співвласниками квартири щодо строку відсутності відповідача у квартирі, який перевищував би встановлений законом і при цьому збереження за нею права користування квартирою, - не існує. На підставі вищевикладеного просила суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та усунути їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_1, визнавши відповідача такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 та зняти відповідача із реєстраційного обліку місця проживання за адресою АДРЕСА_1.
Позивач до зали суду не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, її інтереси представляє представник за довіреністю, яка надала пояснення по суті справи, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач до зали суду не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Треті особи, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до зали суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили.
Представник третьої особи - Головне управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, до зали суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, які до зали суду не з'явилися, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Суд, приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.157 ЦПК України, зі згоди представника позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.
Вислухавши пояснення представника позивача, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.
Так, відповідно до положень ст.405 ч.2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Стаття 71 ЖК України передбачає, що у разі відсутності наймача або членів його сім'ї у житловому приміщенні понад шість місяців, він втрачає право користування ним.
Відповідно до ст.107 ч.2 ЖК України, член сім'ї який вибув на постійне місце проживання в інше жиле приміщення, втрачає право користування жилим приміщенням з якого вибув.
Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності особи понад встановлені строки, згідно ст.72 ЖК України провадиться в судовому порядку.
Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року з наступними змінами, у справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки, у разі їх поважності, суд може продовжити пропущений строк.
Відповідач не звертався до суду з вимогою про продовження строку на відсутність у спірній квартирі.
Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. При таких обставинах вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК України; ст.405 ЦК України).
Як встановлено при дослідженні письмових матеріалів справи, позивачеві ОСОБА_3 (а.с.6) на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1. Іншими співвласниками житлового приміщення є ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, що підтверджується довідкою КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» (а.с.8), свідоцтвом про право власності на житло (а.с.11) та витягом із реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.12). На сьогоднішній день у квартирі зареєстровано 06 осіб, однією з яких є відповідач по даній справі (а.с.16). Право користування квартирою відповідач набула у 2006 році, як член сім'ї ОСОБА_6, як одного із співвласників квартири. У шлюбі у них народилася дитина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.13). Таким чином право проживання у квартирі у відповідача виникло на підставі усного договору із співвласниками квартири. Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у листопаді 2010 року було розірвано, що підтверджується рішенням Дзержинського районного суду від 23 листопада 2010 року, яке 05 грудня 2010 року набуло законної сили (а.с.14). Малолітня донька відповідача та сина позивача і співвласник квартири ОСОБА_6, за домовленістю між батьками, залишилася проживати у квартирі і після їх розлучення. Вказані обставини підтверджуються актом від 03 жовтня 2014 року, (квартири №19, 25, 26) та завіреним майстром дільниці №3 КП ЖЕО №8. Згідно даного акту, складеного сусідами малолітня ОСОБА_9 постійно проживає у вищевказаній квартирі (а.с.9). Крім того, іншим доказом фактичного проживання ОСОБА_9 у квартирі є довідка, надана КЗШ №15 про її навчання у школі (а.с.15). Відсутність відповідача за місцем її реєстрації підтверджуються актом від 03 жовтня 2014 року, складеного сусідами за її місцем проживання (квартири №19, 25, 26) та завіреним майстром дільниці №3 КП ЖЕО №8. Згідно даного акту, відповідач із квітня 2010 року у квартирі не проживає (а.с.10).
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідач на протязі вже тривалого часу не пооживає у вищезазначеній квартирі, а нарахування комунальних платежів здійснюється за кількістю зареєстрованих у квартирі осіб, на неї нараховуються усі комунальні платежі, які позивач вимушена сплачувати, що ставить її у скрутне майнове становище та перешкоджає їй у повній мірі здійснювати право власності, суд знаходить позовні вимоги позивача обґрунтованими та доведеними.
Вищевикладені обставини свідчать про те, що відповідач не проживає у квартирі за місцем реєстрації без поважних причин та не має наміру там проживати, а отже є підстави для визнання її такою, що втратила право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1.
На підставі ст.88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати в розмір 121,80 грн.
Керуючись ст.ст.15, 30, 60, 88, 224-227 ЦПК України, ст.405 ЦК України, ст.71, 107 ЖК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року (зі змінами), суд -
Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Головне управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття особи з реєстрації місця проживання - задовольнити.
Усунути ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 перешкоди у користуванні на праві спільної сумісної власності квартирою АДРЕСА_1, шляхом визнання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
Рішення суду є підставою для зняття ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, судові витрати в розмірі 121,80 грн. (сто двадцять одна гривня 80 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Відповідно до ст.ст.231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та вразі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н. Ю. Вікторович