Справа № 236/1299/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2015 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бєлоусова А.Є.,

при секретарі Колесник О.І.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Красний Лиман цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа територіальна громада в особі Краснолиманської міської ради Донецької області, про визнання відмови від спадщини недійсною,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в квітні 2015 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсною відмови від спадщини, вчиненої ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3.

Свої вимоги позивач обґрунтовує наступними обставинами.

Право власності на житловий будинок за адресою Донецька область, м. Красний Лиман, вул. Ворошилова,65,в якому зареєстрована та фактично мешкає позивач, зареєстроване за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 по ? частині за кожним. ОСОБА_5С та ОСОБА_4 позивач вважає своїми батьками, хоча в свідоцтві про народження ОСОБА_1 запис про батька відсутній.

15.03.2013 року ОСОБА_5 помер у м. Красний Лиман Донецької області. Після його смерті з метою належного оформлення прав на спадкове майно до Краснолиманської державної нотаріальної контори звернулись позивач ОСОБА_1, дружина померлого, мати позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_3. Працівниками нотаріальної контори було запропоновано ОСОБА_4 та ОСОБА_1 написати заяву про відмову від спадщини на користь ОСОБА_3,хоча він за документами не перебував у родинних звязках з померлим ОСОБА_5; ОСОБА_3 було запропоновано написати заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, а саме ? частини житлового будинку за адресою Донецька область, м. Красний Лиман, вул. Ворошилова,65.

Позивач вказує, що оформлення вказаних заяв здійснювались діловодом та секретарем нотаріальної контори, нотаріусом не було належним чином розяснено ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 змісту та наслідків вчинюваних нотаріальних дій.

03.07.2013 року померла ОСОБА_4, яка на випадок своєї смерті за життя склала заповіт на імя позивача, посвідчений приватним нотаріусом Краснолиманського міського нотаріального округу 25.02.2000 року, зареєстрований за № 278.

В подальшому державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори було відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_5 через відсутність документів, що посвідчують родинний звязок між ним та померлим; ОСОБА_1 також було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_5 через відмову ОСОБА_4 від спадщини на користь ОСОБА_3.

Позивач вважає, що ОСОБА_4, відмовляючись від спадщини після смерті ОСОБА_5, помилялася та вважала ОСОБА_3 онуком померлого, хоча насправді він таким не є і жодних документів на підтвердження таких родинних звязків з померлим не має.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, навела доводи, аналогічні викладеним в позовній заяві, та просила позов задовольнити. Під час судового засідання нею були уточнені позовні вимоги, заявлено вимогу про визнання недійсним також її власної відмови від спадщини після померлого ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 внаслідок помилки у наявності родинних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1І визнав повністю і просив позов задовольнити. Відповідач повідомив, що насправді є онуком померлого ОСОБА_5, своїм батьком вважає ОСОБА_6(сина ОСОБА_5С.),який помер 11.03.1992 року, хоча в свідоцтві про народження батьком записаний ОСОБА_7. Відповідач вказав, що не має жодних документів, які б підтверджували наявність родинних звязків між ним та ОСОБА_5 або ОСОБА_6, батьки відповідача померли, до суду за встановленням факту родинних звязків він не звертався і не бажає цього робити. Спадщину після померлого ОСОБА_5 ОСОБА_3 не приймав, не бажає цього робити, заходів щодо реєстрації права власності на спадкове майно на своє імя не вживав і не бажає цього робити. ОСОБА_3 зазначив, що справедливим і розумним, на його думку, буде оформлення права власності на житловий будинок на імя ОСОБА_1, яка є непрацездатною особою і єдиною дочкою ОСОБА_5 та ОСОБА_4. Це не спричинить погіршення його майнового стану, оскільки ОСОБА_3 зареєстрований та фактично проживає в будинку за адресою Донецька область, м. Красний Лиман, вул. Ворошилова,65, вільно користується житлом.

Третю особу Краснолиманську міську раду - було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом (а.с.63), однак представник третьої особи для участі в судовому засіданні не прибув, про поважні причини цього суд не повідомлено, заперечень проти вимог позивача не висунуто.

Дослідивши подані позивачем докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши думку позивача, врахувавши заяву відповідача про визнання позовних вимог в повному обсязі, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм спадкові правовідносини.

Судом встановлено, що право власності на житловий будинок за адресою Донецька область, м. Красний Лиман, вул. Ворошилова,65,і на теперішній час зареєстроване за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 по ? частині за кожним (а.с.13). Цей факт не заперечується та визнається позивачем і відповідачем.

Позивач ОСОБА_1 зареєстрована та фактично проживає у вказаному будинку (а.с.4,15-17).

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі між собою.(а.с. 12).

ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_4, проте запис про батька в свідоцтві про народження позивача відсутній (а.с.11).

15.03.2013 року ОСОБА_5 помер у м. Красний Лиман Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 691868, виданим 15.03.2013 року відділом ДРАЦС РС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області (а.с.9). Після його смерті з метою належного оформлення прав на спадкове майно до Краснолиманської державної нотаріальної контори звернулись позивач ОСОБА_1, дружина померлого, мати позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

ОСОБА_4 та ОСОБА_1 подали заяви про відмову від спадини на користь ОСОБА_3, а ОСОБА_3 подав заяву про прийняття спадщини(а.с.44).

ОСОБА_4 померла 03.07.2013 року у м. Красний Лиман Донецької області, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-НО № 710696, виданим 04.07.2013 року відділом ДРАЦС РС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області. По собі ОСОБА_4 залишила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Краснолиманського міського нотаріального округу 25.02.2000 року, зареєстрований за № 278, згідно з яким все належне їй майно заповідалось ОСОБА_1І.(а.с.14).

За повідомленням Краснолиманської державної нотаріальної контори від 23.06.2015 року № 647/02-14 спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не відкривалась, із заявами про прийняття спадщини або відмову від спадщини до вказаної нотаріальної контори ніхто не звертався (а.с.44).

25.09.2014 року ОСОБА_1І повторно звернулась до Краснолиманської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5. Державним нотаріусом було відмовлено позивачеві у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва про право на спадщину через відмову спадкоємиці від отримання спадщини протягом 6 місячного строку з дня її відкриття (а.с.18-19).

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач наполягає на помилці своїй та ОСОБА_4 щодо особи, на користь якої здійснена відмова від прийняття спадщини, оскільки нотаріусом не були перевірені родинні звязки ОСОБА_3 з померлим. ОСОБА_3 позовні вимоги визнані в повному обсязі.

Суд приходить до висновку про можливість задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1І та прийняти визнання позову відповідачем з таких підстав.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Як вбачається зі змісту ст. 1274 ЦК України відмова від прийняття спадщини на користь іншої особи за своєю сутністю є правочином.

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (ч.2 ст. 1274 ЦК України). При цьому коло осіб, на користь яких спадкоємець може відмовитися від прийняття спадщини, є вичерпним і за його волевиявленням змінюватись або доповнюватись не може (п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування").

ОСОБА_4 та ОСОБА_1 відмовились від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3. Однак ОСОБА_3 жодним чином документально не підтверджено факт його родинних звязків з померлим ОСОБА_5 або факт його проживання зі спадкодавцем однією сімєю протягом не менше 5 років до часу відкриття спадщини. Отже, при вчиненні цього правочину не були дотримані вимоги ЦК України щодо змісту такого правочину.

Згідно з ч. 5 ст. 1274 ЦК України відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 223 цього кодексу.

Пленум Верховного Суду України у п. 19 Постанови від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним» роз'яснив, що правочин, вчинений під впливом помилки, є оспорюваним; обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину; особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

За таких обставин суд вважає істотною допущену ОСОБА_4 та ОСОБА_1 помилку при відмові від прийняття спадщини на користь іншої особи, яка полягала у відсутності правових підстав для віднесення ОСОБА_3 до числа спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_5

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає таке. Згідно із ст. 79 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Позивач ОСОБА_1І є інвалідом ІІ групи (а.с.26,27) та відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. Якщо позивача, на користь якого ухвалене рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в доход держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ст. 88 ЦПК України). Згідно з ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру визначена ставка судового збору 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 243,60 грн. Враховуючи наведене, суд покладає ці витрати на відповідача.

Керуючись ст. 202,203,229,1274 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 15, 60, 61, 209, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа територіальна громада в особі Краснолиманської міської ради Донецької області, про визнання відмови від спадщини недійсною задовольнити.

Визнати недійсною відмову ОСОБА_4 від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 (який помер 15.03.2013 року в м. Красний Лиман Донецької області) на користь ОСОБА_3, вчинену 23.05.2013 року в Краснолиманській державній нотаріальній конторі Донецької області.

Визнати недійсною відмову ОСОБА_1 від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 (який помер 15.03.2013 року в м. Красний Лиман Донецької області) на користь ОСОБА_3, вчинену 23.05.2013 року в Краснолиманській державній нотаріальній конторі Донецької області.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі, якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя -