АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/5163/15 Головуючий І інстанції -
Категорія: спадкові Доповідач Костенко Т.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Костенко Т.М.

суддів: Швецової Л.А., Гальянової І.Г.

за участі секретаря Герасимової К.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргоюпредставника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 червня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради, третя особа Четверта Харківська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

в с т а н о в и л а

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, в якому просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 у два місяці після набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування своїх вимог він зазначив, що 01.01.2013р. померла його тітка ОСОБА_4, яка залишила йому спадщину за заповітом, проте, оскільки позивач не знав про існування заповіту, тому він звернувся до нотаріальної контори лише 18.10.2013р. з заявою про прийняття спадщини, оскільки з 21.06.2005р. він мешкає у Німеччині і йому законодавством було заборонено покидати територію Німеччини протягом 5 років з метою збереження громадянства країни. 13.10.2013р. він прибув до України для встановлення памятнику ОСОБА_4 і від сусідки останньої дізнався про наявність заповіту та спадщини. Отже, вважає, що причина пропуску строку у нього була поважна і даний строк слід поновити.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та надав до суду додаткові обґрунтування, в яких посилався на те, що ОСОБА_2 12.11.2012 року уклав трудовий договір з німецькою фірмою, відповідно до умов цього договору він був прийнятий на роботу з випробувальним терміном до 30 листопада 2013 року і специфіка його роботи, постійні відрядження, а також наявність випробувального терміну за договором не давали позивачу можливості приїхати до України.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що позивачем не надано до суду доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини і неможливості направлення до нотаріальної контори поштою відповідним чином завіреної заяви про прийняття спадщини.

3-я особа - Четверта Харківська державна нотаріальна контора надала до суду заяву про розгляду справи за відсутності її представника та покладались на розсуд суду.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 червня 2015 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Представник позивача звернувся з апеляційною скаргою на зазначене рішення суду першої інстанції, просивйого скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що районний суд в основу свого рішення безпідставно та необґрунтовано поклав можливість позивача протягом випробувального строку взяти відпустку та відсутність заборони виїзду з території Німеччини, проте не врахував специфіку його роботи керівником будівельного проекту та постійні відрядження. Апелянт стверджує, що саме внаслідок цих обєктивних та непереборних обставин пропущення строку прийняття спадщини відбулося з поважних причин.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову про надання додаткового строку для прийняття спадщини, суд з посиланням на положення ст.1272 ЦК України дійшов висновку про відсутність поважності причин такого пропуску.

Проте з таким висновком погодитись не можна.

Як свідчать матеріали справи, до суду позивач звернувся з позовом після пропуску строку звернення до нотаріальної контори на досить незначний строк. В позовній заяві ним зазначено, що пропустив він його в звязку з перебуванням за межами України та необізнаністю про існування заповіту на його імя.

З розяснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року вбачається, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 з 21 червня 2005 року постійно проживає в м. Гамбурзі, Німеччина. Разом із ним проживає неповнолітня дочка, Ніколь, ІНФОРМАЦІЯ_1. 12 листопада 2012 року ним було укладено трудовий договір на виконання обовязків керівника будівельного проекту з випробувальним терміном до 30 листопада 2013 року.

Позивач не заперечує про те, що йому стало відомо про смерть тітки в січні 2013 року, на поховання якої він приїхати не зміг із зазначених вище причин.

Однак, як зазначено в позовній заяві особисто ОСОБА_2, підтверджено в судовому засіданні його представником та не спростовано відповідачем, про наявність заповіту на його користь позивачу стало відомо тільки після прибуття до України в жовтні 2013 року для встановлення памятника на могилі своєї тітки, ОСОБА_4 Таку інформацію він отримав від сусідів тітки, які її поховали та пізніше в її речах знайшли документи на квартиру, що приватизована, та заповіт.

Посилання представника Харківської міської ради в запереченнях на позов на той факт, що позивач міг безперешкодно звернутися до нотаріальної контори хоч би й поштою, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони є припущенням, на яких судове рішення ґрунтуватися не може.

ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом, а не за законом, а відтак про складання заповіту він міг тільки припускати.

На думку судової колегії, наявність роботи за межами України, яку позивач боявся втратити, з урахуванням утримання неповнолітньої дитини, факт необізнаності про існування заповіту, районний суд мав би врахувати при визначенні поважності прочини пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини.

Судова колегія вважає, що вищезазначені обставини є досить обєктивними, а відтак, причини пропуску строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини можна визнати поважними.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі пункту 3 ст. 309 ЦПК України як таке, в якому висновки суду не відповідають обставинам справи та наявним у справі доказам, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог з зазначених вище підстав.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 309, 316, 319 ЦПК України, судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 червня 2015 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Надати ОСОБА_2 Олексійовичудодатковий строк 2 (два) місяці для прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла 01 січня 2013 року.

Додатковий строк для прийняття спадщини відраховувати з наступного дня після вступу рішення в законну силу.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді