Справа № 755/8712/15-ц
У х в а л а

"29" квітня 2015 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гаврилова О.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, поділ майна подружжя та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, поділ майна подружжя та стягнення аліментів.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви, вважаю, що вона не відповідає вимогам ст. 118, 119 ЦПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог пунктів ч. 2 та ч.4 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити серед іншого: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

В роз'ясненнях, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.06.2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" зазначено, що суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду. Під підставами позову, як вказує Верховний суд України, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Виклад обставин та підстав також необхідний для визначення тотожності позову, захисту відповідача від позову, зміни позову позивачем і, найголовніше, - для визначення предмета доказування по даній справі.

Згідно роз'яснень, наданих Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 року № 11, оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди згідно зі ст. 119 ЦПК повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. Наприклад, у заяві про розірвання шлюбу має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, мотиви його розірвання, чи є від шлюбу неповнолітні діти, при кому з батьків вони перебувають, пропозиції щодо участі подружжя в утриманні та вихованні дітей після розірвання шлюбу, чи заявляються інші вимоги, які може бути вирішено одночасно з позовом про розірвання шлюбу. До заяви додаються: свідоцтво про реєстрацію шлюбу, копії свідоцтв про народження дітей, довідки щодо розміру заробітку та інших доходів, а також усі необхідні документи відповідно до заявлених вимог. Якщо заява не відповідає вимогам закону, слід застосовувати правила ст. 121 ЦПК.

Як убачається з матеріалів позовної заяви, позивачем в обґрунтування позовних вимог в частині визначення місця проживання неповнолітньої дитини, не зазначено відомостей щодо наявності спору між позивачем та відповідачем в питанні визначення місця проживання неповнолітньої дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Однак, як зазначено вище, позовна заява не містить посилань на докази наявності спору між позивачем та відповідачем в частині визначення місця проживання неповнолітньої дитини (звернення до уповноваженого органу щодо захисту прав та законних інтересів неповнолітніх осіб з вимогами про визначення місця проживання дитини за місцем постійного проживання позивача, відмови Органу у задоволенні таких вимог позивача за наявності між сторонами спору з приводу місця проживання дітей). При цьому відсутність такого спору, з урахуванням викладення обставин щодо ненадання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дітей, є штучним створенням підстав для можливого застосування ч. 3 ст. 70 СК України.

Відповідно до частини першої ст. 26 Цивільного процесуального кодексу України у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб.

Відповідно до частини четвертої ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини, участь органу опіки та піклування є обов'язковою.

Разом з тим, як убачається із змісту позовної заяви, в ній не зазначено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування за місцем проживання дитини, що здійснює захист прав та законних інтересів неповнолітніх осіб.

Крім того, позивачем не викладені обставини з посиланням на докази щодо наявності зареєстрованих осіб за адресою спірної квартири (довідка Форми № 3), тобто щодо наявності осіб, які мають право на користування квартирою, встановлення кола яких є суттєвим під час судового розгляду справи, враховуючи, що рішення суду може вплинути на права та законні інтереси таких осіб.

Відповідно до ст. 80 Цивільного процесуального кодексу України, ціна позову визначається - у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна; у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Разом з тим, в обґрунтування суми предмету спору, що становить ціну позову, матеріали позовної заяви не містять належних доказів на підтвердження визначеної позивачем ціни позову, яка має становити дійсну вартість спірного нерухомого та рухомого майна станом на день звернення з даним позовом до суду, а саме висновків відповідного експертного дослідження спірного майна, що підлягає поділу, та позивачем не надано доказів на підтвердження наявності складнощів у отриманні таких документів.

Крім того, матеріали позовної заяви не містять посилання на докази щодо підтвердження фактичної наявності перелічених позивачем предметів побуту, що є об'єктом поділу згідно предмету спору, - задля встановлення обсягу спільно нажитого майна, джерела та часу його придбання, що є необхідним, згідно роз'яснень, які викладені в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 року № 11.

Крім того, зміст позовних вимог щодо предмету спору про поділ спільного майна подружжя, яке становить предмети побуту, не містить переліку майна, за яким право власності підлягає до визначення відповідачу внаслідок його поділу.

Згідно частини п'ятої ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

Відповідно до ст. 4, 6 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року №3674-VI (зі змінами та доповненнями), за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

На підставі вищевикладеного, звертаючись з позовом до суду, позивачем не додано доказів, які мають свідчити про те, що нею в повній мірі сплачено судовий збір, ураховуючи звернення позивачем до суду одночасно з вимогами майнового та двома окремими вимогами немайнового характеру (розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини).

При цьому позивач не зазначає підстави для звільнення її від сплати судового збору у випадках, визначених законодавством, а інших доказів, які мають свідчити про те, що нею в повному обсязі сплачено судовий збір, до позову не долучено.

Отже позивачем підлягає до сплати судовий збір за другою вимогою немайнового характеру у розмірі 243,60грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 118 ЦПК України, позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Вимоги вважаються такими, що пов'язані між собою, якщо вони випливають із одного правовідношення та мають спільні підстави. В таких випадках позивач вправі об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог. Разом з тим, недоцільним є об'єднання позовних вимог, спільний розгляд яких може призвести до затягування розгляду справи.

Зміст позовної заяви не містить обґрунтування в частині об'єднання в одне провадження вимог про розірвання шлюбу, поділ спільного майна подружжя, визначення місця проживання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, ураховуючи недоцільність об'єднання в одне провадження позовів, для яких встановлено різний процесуальний строк розгляду, порушення якого призведе до обмеження прав неповнолітньої дитини щодо її утримання та матеріального забезпечення у вигляді аліментів, рішення щодо стягнення яких підлягає до негайного виконання.

У відповідності до статті 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119, 120, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави для залишення заяви без руху.

З огляду на викладене, відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, заява підлягає залишенню без руху, позивачу необхідно в п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути зазначені в ній недоліки. Для усунення недоліків позовної заяви надати в письмовому вигляді позовну заяву із викладом обставин щодо порушення відповідачем прав позивача, зазначенням обґрунтування позовних вимог, з посиланням на докази, у спосіб, що забезпечить поновлення прав позивача та у спосіб передбачений законом, враховуючи також положення ст. 118 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст. 121 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, поділ майна подружжя та стягнення аліментів - залишити без руху та запропонувати позивачу в п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути вищезазначені недоліки.

У випадку неусунення недоліків, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: