Справа № 740/1752/15
Провадження № 2/740/583/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2015 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Марченка М.М.

при секретарі Заколодній Ю.О., Савченко С.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ніжина цивільну справу за позовом ТОВ «НіжинТеплоМережі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію , -

в с т а н о в и в :

15.04.2015 року за вх. № НОМЕР_1 «НіжинТеплоМережі» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію. В позові зазначено, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_2, яка є абонентом на споживання послуг з теплопостачання і на її ім'я відкритий особовий рахунок № 117. Відповідач ОСОБА_2 своєчасно не вносила на рахунок ТОВ «НіжинТеплоМережі» плату за спожиті послуги, в результаті чого за період з 01 квітня 2009 року по 31 березня 2015 року за нею утворилась заборгованість в сумі 4074 грн. 74 коп. 18 грудня 2014 року ТОВ «НіжинТеплоМережі» звернулось до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію з ОСОБА_2 за період з 01 квітня 2009 року по 31 жовтня 2014 року в сумі 3611 грн.18 коп. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 грудня 2014 року відмовлено в прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за теплову енергію. Тому ТОВ «НіжинТеплоМережі» звернулось з даним позовом до суду. Просять стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «НіжинТеплоМережі» заборгованість за теплову енергію за період з 01 квітня 2009 року по 31 березня 2015 року в сумі 4074 грн. 74 коп., стягнути з відповідача на користь ТОВ «НіжинТеплоМережі» судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

16 червня 2015 року ухвалою суду, за заявою представника позивача ТОВ «НіжинТеплоМережі» ОСОБА_1, частину позовних вимог за позовною заявою ТОВ «НіжинТеплоМережі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію з 01 квітня 2009 року по 17 грудня 2011 року включно залишено без розгляду, а в іншій частині позовних вимог ТОВ «НіжинТеплоМережі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію розгляд справи продовжено.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності від 15 квітня 2015 року № 01-07/711 позовні вимоги уточнила та зменшила і пояснила, що між ТОВ «НіжинТеплоМережі» та ОСОБА_2 дійсно відсутній письмовий договір про надання послуг з централізованого опалення. Але відсутність такого договору не

тягне за собою наслідків, що зумовлюють звільнення споживача від сплати послуг. Наявність чи відсутність письмового договору між постачальником послуг та споживачем не впливає на обов'язок споживача оплачувати вартість спожитих послуг. Фактично між сторонами виникли зобов'язальні правовідносини, в силу яких ТОВ «НіжинТеплоМережі» надало ОСОБА_2 послуги по теплозабезпеченню, але вона, як споживач, не відмовилась від вказаних послуг. Відповідач ОСОБА_2 не зверталась до ТОВ «НіжинТеплоМережі» з заявами про те, що в її житловому приміщенні холодно, а температура нижче 18?С. ТОВ «НіжинТеплоМережі» уточнює особу відповідача, відповідачем по справі є ОСОБА_2. ТОВ «НіжинТеплоМережі» з врахуванням здійснених відповідачкою проплат та рознесення їх по відповідним періодам та в зв'язку з заявою відповідачки про застосування до позовних вимог строків позовної давності уточнює позовні вимоги та просить стягнути борг за період з 18 грудня 2011 року по 31 березня 2015 року в сумі 2040 грн. 79 коп., в іншій частині позовних вимог просить залишити позовні вимоги без розгляду. 18 грудня 2014 року ТОВ «НіжинТеплоМережі» було подано до Ніжинського міськрайонного суду заяву про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за теплову енергію, що відповідно до ч.2 ст. 264 ЦПК України перериває позовну давність., а тому її перебіг розпочався спочатку з дати подання заяви про видачу судового наказу. Що стосується періоду рознесення та зарахування здійснених відповідачкою проплат, то споживачі зобов'язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що наступає за розрахунковим. Переплати відповідача за поточні місяці, зазначені в додатковому розрахунку, були віднесені в рахунок боргу за період з 01 квітня 2009 року по 17 грудня 2011 року. Просить стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю „НіжинТеплоМережі" 2040 (дві тисячі сорок ) грн. 79 коп. заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 18 грудня 2011 року по 31.03.2015 року включно.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні уточнені і зменшені ТОВ «НіжинТеплоМережі» позовні вимоги не визнала і пояснила, що вимоги позивача є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи, так як відсутні в розрахунку її проплати в 2013-2015 роках, відсутній договір про надання позивачем послуг з постачання теплової енергії. Послуги позивачем надавалися неякісні, часто взимку в її квартирі температура була від 14°С до 17°С, на її виклики і прохання позивач не реагував. В позовній заяві не враховано строк позовної давності, який судом необхідно застосувати до позовних вимог. Вона являється пенсіонером, інвалідом 2 групи, має матеріальні труднощі, тому просить звільнити її від сплати судового збору при прийнятті рішення по справі. Просить в задоволенні позовних вимог ТОВ «НіжинТеплоМережі» відмовити.

15.06.2015 року відповідач ОСОБА_2 надала суду письмову заяву, в якій просить застосувати строки позовної давності до позовних вимог позивача ТОВ «НіжинТеплоМережі». ( а.с. 41 ).

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що уточнені і зменшені позовні вимоги позивача ТОВ «НіжинТеплоМережі» підлягають задоволенню із слідуючих підстав.

Відповідно до положень ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 року № 1875-IV до житлово-комунальних послуг відносяться, зокрема, послуги з централізованого постачання гарячої води та опалення. Положеннями ст.19 цього ж Закону встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Обов'язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, згідно ст.20 зазначеного Закону покладається на споживача.

Відповідно до довідки Ніжинського МВ УДМС України в Чернігівській області від 22.04.2014 року за вх. № 5592 (а.с.8) зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_2 є адреса: місто Ніжин, вул. Московська, 15- В, кв. 25, і вона є споживачем послуг теплопостачання, які надаються позивачем і на її ім'я відкритий особовий рахунок № 117. Ідентифікаційний номер ОСОБА_2 НОМЕР_2.

Договір про надання житлово-комунальних послуг з централізованого опалення квартири № 25, будинку № 15 В, по вулиці Московська, міста Ніжина, Чернігівської області між сторонами не укладався, у зв'язку з чим між ними встановилися фактичні договірні зобов'язання.

Правовідносини між сторонами з приводу надання-отримання послуг з централізованого опалення регулюються, насамперед Законом України "Про житлово-комунальні послуги" та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (далі по тексту - Правила ).

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Частиною 3 ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено принцип безперебійного надання споживачу комунальних послуг.

Право споживача на вчасне та відповідної якості одержання комунальних послуг передбачено п.1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а обов'язок забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг, відповідно до п.1 ч.2 ст.21 цього Закону, покладається на виконавця.

Частинами першою та другою ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Обов'язок своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до яких відноситься і теплова енергія, покладається на споживача п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до п.18 Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

З уточнюючого розрахунку по особовому рахунку № 117 ( а.с.58 ) вбачається заборгованість відповідача ОСОБА_2 за спожиту теплову енергію за період з 18 грудня 2011 року по 31.03.2015 року у розмірі 2040,79 грн. Переплата за поточні місяці січень та березень 2014 року становить 408 грн. 30 коп., яка віднесена позивачем в рахунок боргу за період з 01 квітня 2009 року по 17 грудня 2011 року. Дана сума була розрахована позивачем відповідно до тарифів для населення, довідка про розмір яких на відповідний період знаходиться на а.с.5.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 надала квитанції про сплату за теплову енергію за період з 18 грудня 2011 року по 31 березня 2015 року, а саме:

- Квитанцію № 249/260 від 05.02.2014 року про сплату за опалення період з 01.01.2014 року -31.01.2014 року 90.69 грн. (а.с. 44).

- Квитанцію № 252/263 від 05.02.2014 року про сплату за опалення період з 01.01.2014 року -31.01.2014 року 102 .96 грн.(а.с. 45 ).

- Квитанцію № 274/276 від 20.02.2014 року про сплату за опалення період з 01.01.2014 року про 31.01.2014 року 157 грн.94 коп.(а.с.46).

- Квитанцію № 476/516 від 25.04.2014 року про сплату за опалення період з 01.03.2014 року по 31.03.2014 року 300.00 грн. (а.с. 47).

- Квитанцію № 163 від 03.01.2015 року про сплату за теплопостачання період з 01.12.2014 року по 31.12.2014 року 76.39 грн. (а.с.48).

- Квитанція № 354 від 15.04.2015 року про сплату за теплопостачання період з 01.03.2015 року - 31.03.2015 року 122.89 грн. (а.с. 49).

- Фіскальний чек від 09.06.2015 року про сплату ТОВ «НіжинТеплоМережі» 86.77 грн., але не зазначено за який період.(а.с. 50 ).

- Квитанція № 296 від 09.06.2015 року про сплату за теплопостачання період з 01.05.2015 року 31.05.2015 року 400.00 грн. (а.с.51,58 ).

Про зазначені проплати відповідачем ОСОБА_2 вказано в наданій позивачем історії оплати послуг абонентом. ( а.с. 59 ).

З додаткового розрахунку заборгованості ( а.с. 58 ) вбачається, що до сплати за січень 2014 року було нараховано 157.94 грн., а відповідач сплатила 351.59 грн., переплата за січень 2014 року 193.65 грн. Переплату позивач за зазначений місяць відніс в рахунок боргу відповідача за період з 01 квітня 2009 року по 17 грудня 2011 року. До сплати за березень 2014 року було нараховано 85.35 грн., а відповідач сплатила 300.00 грн., переплата за березень 2014 року 214.65 грн. Переплату позивач за зазначений місяць відніс в рахунок боргу відповідача за період з 01 квітня 2009 року по 17 грудня 2011 року. Сплачені відповідачем в червні місяці 2015 року 486.77 грн. не увійшли до суми заборгованості, так як заборгованості за травень-червень 2015 року позивач не зазначав, нарахування за вказані місяці травень червень 2015 року не проводились, проплати за травень-червень 2015 року позивач відніс в рахунок боргу відповідача за період з 01 квітня 2009 року по 17 грудня 2011 року. Згідно первоначального розрахунку заборгованості за спожиту теплову енергію, заборгованість ОСОБА_2 за період з 01 квітня 2009 року по 31 березня 2015 року становила 4074.74 грн. ( а.с.4). Загальна сума переплати за спожиту теплову енергію ОСОБА_2 за січень, березень 2014 року, червень 2015 року становить 895.07 грн., які позивачем віднесені в рахунок боргу відповідача за період з 01 квітня 2009 року по 17 грудня 2011 року. Відповідач ОСОБА_2 позов не визнає, тобто правомірність віднесення в рахунок боргу зазначеної суми за період з 01 квітня 2009 року по 17 грудня 2011 року, вважає необхідним позивачу в задоволенні позову слід відмовити. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відносно зазначеної суми відповідач ОСОБА_3 має право звернутися до суду з окремим позовом.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що позивачем надавались неякісні послуги, взимку в квартирі відповідача температура була від 14°С до 17°С, на її виклики і прохання позивач не реагував, так як відповідач суду доказів про це не надав, а представник позивача заперечував про це.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.1 Закону України «Про теплопостачання», споживач - фізична чи юридична особа, яка споживає теплову енергію на підставі договору, а згідно ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач - фізична чи юридична особа, яка споживає або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Згідно ст.1 Закону України «Про теплопостачання», теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Тобто, відповідно до закону теплова енергія є товарною продукцією, призначеною для купівлі-продажу.

Частиною 4 ст.19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що теплогенеруюча організація має право постачити вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу.

Згідно п.п.5,6 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначено, що споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством; на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім»ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2010 року № 151 «Про затвердження Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості» визначений механізм проведення перерахунків розміру плати за послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі. Перелік випадків, в яких виконавець повинен здійснити перерахунок споживачу згідно Порядку, є вичерпним.

Зазначене дає підстави прийти до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, а заперечення відповідача належними доказами не доведені.

Позов подано до суду 15.04.2015 року (а.с.3). Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду від 22.12.2014 року ( а.с. 6 ) відмовлено у прийнятті заяви ТОВ "НіжинТеплоМережі" від 18.12.2014 року ( а.с. 60 - 61 ) про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 3611.18 грн. заборгованості за комунальні послуги за період з 01.04.2009 року по 31.10.2014 року.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальний строк позовної давності тривалістю у три роки. Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності - така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 21.01.2015 року у справі № 6-214цс14, то у зв'язку з цим суд приходить до висновку, що так як позивач 18 грудня 2014 року звертався до суду з заявою про видачу судового наказу з вимогою, яка зараз ним заявлена у позовній заяві, то строк позовної давності переривається саме у зв'язку з таким зверненням, а тому його слід рахувати з 18 грудня 2011 року. Пункт 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» містить роз'яснення, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Відповідно до розрахунку ( а.с. 58 ) заборгованість відповідача перед позивачем за період, починаючи з 18 грудня 2011 року, тобто, в межах строку позовної давності, становить 2040 грн. 79 коп., а щодо решти заборгованості, за період з 01 квітня 2009 року по 17 грудня 2011 року включно, то позивач просив залишити заборгованість у зазначений період без розгляду і ухвалою суду позовні вимоги про стягнення заборгованості за період 01 квітня 2009 року по 17 грудня 2011 року залишені без розгляду. Згідно ч.2 ст.11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення ним рішення, а відповідно до ч.4 цієї ж статті сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачем у судовому засіданні заявлено про застосування до вимог позивача строку позовної давності, але позивач сам уточнив і зменшив позовні вимоги, а позовні вимоги поза межами позовної давності з 01 квітня 2009 року по 17 грудня 2011 року включно просив залишити без розгляду, надавши про це суду заяву і ухвалою суду позовні вимоги в зазначений період були залишені без розгляду, тому підстав для задоволення клопотання відповідача для застосування позовної давності до уточнених і зменшених позовних вимог позивача немає, так як вони заявлені в межах позовної давності з 18 грудня 2011 року по 31 березня 2015 року включно і вказані позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ТОВ «НіжинТеплоМережі» за послуги з теплопостачання заборгованість за період з 18 грудня 2011 року по 31.03.2015 року включно в розмірі 2040 грн. 79 коп.

В частині вирішення питання про розподіл судових витрат суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. В ч.2 ст. 88 ЦПК України зазначено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи (а.с.54), тому відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року, звільняється від сплати судового збору.

Згідно абз.2 п.35 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

В зв`язку із звільненням відповідача ОСОБА_2 від сплати судових витрат, являється інвалідом другої групи, необхідно компенсувати ТОВ «НіжинТеплоМережі» судові витрати в рахунок повернення сплаченого судового збору 243 ( двісті сорок три) грн. 60 коп. за рахунок держави, у порядку встановленого Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 509, 526 ЦК України, ст. ст. 67, 68 ЖК України, ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», ст. ст. 16, 19, 20, 21, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.18, п.30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, абз.2 п.35 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Уточненні і зменшені в судовому засіданні позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю „НіжинТеплоМережі" задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю „НіжинТеплоМережі" 2040 (дві тисячі сорок ) грн. 79 коп. заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 18 грудня 2011 року по 31.03.2015 року включно.

В зв`язку із звільненням відповідача ОСОБА_2 від сплати судових витрат, являється інвалідом другої групи, компенсувати ТОВ «НіжинТеплоМережі» судові витрати в рахунок повернення сплаченого судового збору 243 ( двісті сорок три) грн. 60 коп. за рахунок держави, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але були відсутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, у той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя М.М.Марченко