Справа № 203/324/15-ц
Провадження № 2/0203/439/2015
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Колесніченко О.В.,

при секретарі Цекместрук Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - П'ята дніпропетровська державна нотаріальна контора, Управління Держземагентства у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на частину земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернулися до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_2 посилаючись на те, що 21 квітня 1999 року помер дід ОСОБА_4, після якого відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими спорудами та земельну ділянку площею 0,0655 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. Войцеховича, 122-о у м. Дніпропетровську, яке за відсутності заповіту успадковано за законом дружиною ОСОБА_5 - 2/3 частки та дочкою ОСОБА_2 - 1/3 частки, а після смерті 05 травня 2013 року ОСОБА_5 відкрилася спадщина на 2/3 частки житлового будинку та 2/3 частки земельної ділянки, які спадкодавець заповідала за заповітом від 24 травня 2007 року на користь позивача на підставі чого, з урахуванням обов'язкової долі відповідача в розмірі 1/4 частки, позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 6/12 часток домоволодіння по вул. Войцеховича, 122-о у м. Дніпропетровську, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 6/12 часток земельної ділянки для обслуговування спадкового житлового будинку відмовлено через відсутність у спадкодавця ОСОБА_5 правовстановлюючих документів на її ім'я, а лише державний акт про право приватної власності на землю на ім'я діда ОСОБА_4, тому позивач просила суд визнати за нею право власності на 6/12 часток земельної ділянки площею 0,0655 га в межах згідно з планом, кадастровий номер :06:044:0004, розташованої на території Кіровського району м. Дніпропетровська по вул. Войцеховича, 122-о з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель, в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_5, померлої 05 травня 2013 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, в подальшому в судове засідання не прибула, подавши клопотання про розгляд справи у її відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог з наведених у позовній заяві підстав.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала та в подальшому, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила, про відкладення розгляду справи не клопотала.

Треті особи П'ята дніпропетровська державна нотаріальна контора, Управління Держземагентства у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання представників не направили, П'ята ДДНК клопотала про розгляд справи у відсутності їх представника, УДЗГ у м. Дніпропетровську причин неявки представника суду не повідомило, на підставі чого у відповідності до ч.3 ст. 36 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності представників третіх осіб.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи принцип диспозитивності за ст.11 ЦПК України та положення ч. 4 ст.174 ЦПК України, вважає за необхідне ухвалити рішення про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_4 належали домоволодіння по вул. Войцеховича, 122-о у м. Дніпропетровську на земельній ділянці площею 655 кв.м. на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 06 липня 1990 року Кіровський райвиконкомом Дніпропетровська та зареєстрованого в Дніпропетровському БТІ за №533-234 та земельна ділянка площею 0,0655 га в межах згідно з планом, розташована на території Кіровської райради м. Дніпропетровська по вул. Войцеховича, 122-о, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ДПД № 6005, виданого Дніпропетровською міською радою 15 грудня 1997 року, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №005909.

21 квітня 1999 року ОСОБА_4 помер.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 грудня 1999 року, виданого державним нотаріусом П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 належне ОСОБА_4 домоволодіння по вул. Войцеховича, 122-о (квартира №1) у м. Дніпропетровську та земельну ділянку площею 0,0655 га по вул. Войцеховича, 122-о у м. Дніпропетровську успадкували дружина ОСОБА_5 - 2/3 частини та дочка ОСОБА_2 - 1/3 частину (а.с.52, 53).

05 травня 2013 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 15 травня 2013 року серії І-КИ №508002 (а.с.43-зворот).

На випадок своєї смерті ОСОБА_5 зробила розпорядження, склавши заповіт 24 травня 2007 року, посвідчений державним нотаріусом П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за №4-456 (а.с.51), відповідно до якого все належне майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, всі майнові права та обов'язки та все те, що буде належати заповідачу на день смерті заповідає ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Частиною 3 ст. 1235 ЦК України передбачено, що заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини.

Право на обов'язкову частку у спадщині визначено ч.ч. 1-3 ст.1241 ЦК України. Так, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

До обов'язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов'язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця.

Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов'язкову частку.

Зважаючи на вказані норми закону, відповідач, будучи дочкою ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 12 лютого 2014 року за даними якого ОСОБА_8 21 червня 1980 року одружилася з ОСОБА_9 та взяла його прізвище, свідоцтвом про укладення шлюбу 01 жовтня 1985 року з ОСОБА_10, свідоцтвом про укладення шлюбу 28 травня 1994 року зі ОСОБА_11 (48-зворот, а.с.60-зворот-61, 48), та будучи інвалідом з дитинства ІІ групи за загальним захворюванням та пенсіонером відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", що підтверджується пенсійним посвідченням серії АД №120750, виданим УПФ України в Кіровському районі 21 жовтня 2004 року (а.с.47), є особою, яка має право на обов'язкову частку у спадщині після матері ОСОБА_5, не зважаючи на те, що у заповіті спадкоємцем не визначена.

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом, виданих 11 березня 2014 року державним нотаріусом П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 (а.с.56-зворот) на спадкове майно, що складається з 2/3 частини домоволодіння по вул. Войцеховича, 122-о у м. Дніпропетровську на земельній ділянці площею 655 кв.м., ОСОБА_13 успадкувала за заповітом після ОСОБА_5 6/12 частини, а ОСОБА_2 - 1/6 частину вказаного домоволодіння (а.с.56-зворот, 61-зворот).

Разом з тим, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,0655 га по вул. Войцеховича, 122-о у м. Дніпропетровську, успадковану ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 грудня 1999 року після ОСОБА_4 позивачу нотаріусом 10 січня 2014 року відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів на ім'я ОСОБА_5 (а.с.49).

Відповідно листа Управління Держземагенства у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області від 27 лютого 2015 року № 9-411-0.2-1016/2-15 станом на 01 січня 2013 року року спірна земельна ділянка по вул. Войцеховича, 122-о у м. Дніпропетровську зареєстрована на праві власності за ОСОБА_4 (а.с.74, 75).

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Статтею 126 Кодексу передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до статей 3 та 9 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Станом на 28 грудня 1999 року, коли ОСОБА_5 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на домоволодіння і земельну ділянку по вул. Войцеховича, 122-о у м. Дніпропетровську обов'язком спадкоємця було зареєструвати свідоцтво відповідно до ст. 227 ЦК УРСР в Дніпропетровському БТІ, що остання і зробила, про що свідчить відмітка в технічному паспорті на домоволодіння (а.с.13-15), проте окремий правовстановлюючий документ на право власності на землю ій видано не було.

Відповідно до статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Таким чином, ОСОБА_5 набула права власності на 2/3 частини земельної ділянки площею 0,0655 га по вул. Войцеховича, 122-о у м. Дніпропетровську та ця земельна ділянка належить до складу спадкової маси, а тому, враховуючи наявність заповіту на користь позивача та права на обов'язкову частку у спадщині після ОСОБА_5 відповідача, позивачу належить 6/12 частини, а відповідачу - 1/6 частини спірної земельної ділянки.

Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, оцінивши зібрані докази кожний окремо та в сукупності і логічному взаємозвязку на предмет належності, допустимості, достатності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

З урахуванням клопотання позивача судові витрати належить віднести на її рахунок.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-64, 88, 209, 214, 215, 218, 222 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_5, померлої 05 травня 2013 року, право власності на 6/12 частин земельної ділянки площею 0,0655 га в межах згідно з планом, кадастровий номер :06:044:0004, розташованої на території Кіровського району м. Дніпропетровська по вул. Войцеховича, 122-о з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд міста Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Колесніченко