Справа № 477/2137/14-ц
Провадження № 2/477/29/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 року м. Миколаїв

25 серпня 2015 року Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Козаченка Р.В.,

при секретарі - Бітюковій С.В.,

за участю: представника позивачки - ОСОБА_1,

представника відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника відповідача Лиманівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області - не з'явилася,

представника відповідача Реєстраційної служби Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області - Москаленко І.С.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2, Лиманівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області та Реєстраційної служби Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області про скасування рішення сільської ради, скасування свідоцтва про право приватної власності на будинок, скасування державної реєстрації права власності на будинок та визнання права власності на частку будинку в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2014 року позивачка звернулася до суду із первісним позовом до ОСОБА_2, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, на ? частину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1

Вказувала, що після смерті матері відкрилася спадщина на зазначений будинок, який був надбаний її матір'ю та батьком ОСОБА_9 під час їх шлюбу. Спадкоємцями після смерті матері була вона та її батько.

Проте, вподальшому будинок був зареєстрований на праві приватної власності в цілому за батьком, який за свого життя склав заповіт, яким заповідав все своє майно новій дружині - ОСОБА_10

Під час розгляду справи збільшила свої позовні вимоги і просила скасувати рішення сільської ради № 3 від 30 грудня 2010 року, прийняте Лиманівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області щодо оформлення за ОСОБА_9 права власності на цей житловий будинок; визнати недійсним видане йому сільською радою свідоцтво серія НОМЕР_1 про право приватної власності на будинок та скасувати державну реєстрації будинку за батьком, яка була вчинена 11 серпня 2011 року.

Зазначала, що будинок був надбаний батьком та матір'ю під час їх шлюбу, а враховуючи смерть матері та прийняття нею спадщини після смерті матері, тобто наявність права на частку у спадковому будинку, тому вважала, що підстав для реєстрації будинку на праві приватної власності за батьком не було.

Відповідною ухвалою суду до участі в справі в якості співвідповідачів були залучені Лиманівська сільська рада Жовтневого району Миколаївської області (далі - Лиманівська сільрада) та Реєстраційна служба Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області (далі за текстом - Реєстраційна служба).

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідачки - ОСОБА_2 з позовом була не згодна і заперечувала проти його задоволення через безпідставність.

Представник відповідача - Лиманівської сільради до судового засідання не з'явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив.

Представник Реєстраційної служби в судовому засіданні заперечувала проти позову з тієї підстави, що реєстрацію права власності на будинок за ОСОБА_9 було вчинено органом, на який в той час було покладено таку функцію - місцевим бюро технічної інвентаризації, і Реєстраційна служба до цього відношення не має.

Суд, заслухавши пояснення присутніх на засіданні учасників розгляду, дослідивши письмові докази у справі, в межах заявлених вимог, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

7 серпня 1966 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 був укладений шлюб після якого дружина змінила своє прізвище на ОСОБА_9.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла і після її смерті відкрилася спадщина на рухоме та нерухоме майно.

За положеннями статей 524-527 та ст. 529 ЦК України 1963 року, який діяв на той час, спадкоємцем першої черги після її смерті були чоловік - ОСОБА_9 та дочка - ОСОБА_7, які прийняли спадщину, оскільки проживали разом з померлою на час відкриття спадщини і вступили в управління та володіння спадковим майном, що було визначено правилами ст. 549 цього ж Кодексу.

За час спільного проживання ОСОБА_9 та ОСОБА_8 побудували будинок по вул. Кузнечній 11 в с. Лимани Жовтневого району Миколаївської області, що підтверджується копією по господарської книги та інвентаризаційною справою, витребуваною судом від комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації». Рік побудови будинку - 1977.

Згідно зі ст. 529 ЦК України 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Крім того, з врахуванням того, що будинок був побудований за час шлюбу ОСОБА_9 та ОСОБА_8, тому згідно з положеннями ст. 22 та ст. 28 КпШС України він є їх спільною сумісною власністю і їх частки у власності є рівними.

Виходячи із цих положень закону, що діяв на час відкриття спадщини, позивачка має право на отримання у власність в порядку спадкування після смерті матері ? частину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1

В той же час 22 грудня 2010 року ОСОБА_9 подав до Лиманівської сільради заяву про оформлення права власності на цей будинок в цілому за ним особисто.

30 грудня 2010 року Лиманівською сільрадою було прийнято рішення № 3 про оформлення за ОСОБА_9 права власності на спірний будинок.

На підставі цього рішення 11 серпня 2011 року він отримав від сільради свідоцтво про право власності серії НОМЕР_2, на підставі якого в той же день зареєстрував за собою право власності на будинок в комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації».

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема й визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Також, ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 393 цього ж Кодексу правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

Беручи до уваги, що рішення Лиманівської сільради про визнання права власності на будинок за ОСОБА_9 прийнято всупереч тій обставині, що право власності на нього повинно було переходити в порядку спадкування до позивачки та ОСОБА_9, тому це рішення та видане на його підставі свідоцтво про право приватної власності є незаконними та підлягають скасуванню.

Наявність заповіту ОСОБА_9, посвідченого 23 вересня 2011 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Козленок С.І., яким він на випадок своєї смерті заповів все своє майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, своїй новій дружині - ОСОБА_10, не спростовує права позивачки на свою частку на будинок в порядку спадкування після смерті матері, а також не спростовує незаконності прийнятого сільрадою рішення. Цим заповітом визначено, що все майно, яке б належало померлому, переходить відповідачці в порядку спадкування, а не конкретно весь спадковий будинок, тому посилання представника відповідачки на те, що без скасування заповіту неможливо вирішувати вимоги щодо спадкування частини будинку позивачкою, є безпідставними. Права відповідачки на частину будинку, яку отримав ОСОБА_9 в прядку спадкування після смерті своєї дружити, цим не зменшуються.

У відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Мінюсту України від 12 грудня 2011 р. № 3502/5 рішення про внесення змін до записів про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься державним реєстратором прав на нерухоме майно.

Враховуючи зазначене вище і те, що рішення сільської ради та видане на його підставі свідоцтво, на підставі якого було зареєстровано право власності за ОСОБА_9 є протиправними, тому сама реєстрація права власності в державному реєстрі є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з положеннями ст. 88 та Закону України «Про судовий збір» з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір, сплачений нею при поданні позову до суду в сумі 243 грн. 60 коп., а з відповідача Лиманівської сільради підлягає стягненню судовий збір на користь держави в такій же сумі.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 209, 210, 212-216 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_7 задовольнити повністю.

Визнати недійсним та скасувати рішення № 3 від 30 грудня 2010 року, прийняте Лиманівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області щодо оформлення за ОСОБА_9 права власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1, та видачі йому свідоцтва про право приватної власності на цей будинок.

Визнати недійсним свідоцтво серія НОМЕР_1 про право приватної власності за ОСОБА_9 на житловий будинок розташований в АДРЕСА_1, який був виданий 11 серпня 2011 року Лиманівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області.

Скасувати державну реєстрацію від 11 серпня 2011 року про право приватної власності за ОСОБА_9 на житловий будинок розташований в АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_7 право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, на ? частину будинку, розташованого по АДРЕСА_1

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 судові витрати у виді судового збору в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Стягнути із Лиманівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області в дохід держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

В судовому засіданні проголошену вступну та резолютивну частину рішення, його повний текст складено 28 серпня 2015 року.

Суддя Р.В. Козаченко