Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1348/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Фомічов С. Є.
УХВАЛА

Іменем України

16.06.2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Фомічова С.Є.

суддів - Гайсюк О.В.

ОСОБА_2

при секретарі - Діманова Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_6, представника ОСОБА_7 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 березня 2010 року і

В С Т А Н О В И Л А:

Публічне акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 22 грудня 2006 року між ВАТ «Державний Ощадний банк України» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 768, відповідно до якого останній отримав грошові кошти в розмірі 15 000 доларів США терміном на 60 місяців на споживчі цілі, з остаточним погашенням кредиту 22 грудня 2011 року з відсотковою ставкою за користування кредитом в розмірі 13% процентів річних.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором від 22 грудня 2006 року між ВАТ «Державний Ощадний банк України» та ОСОБА_4, ОСОБА_5 були укладені договори поруки № 686 та № 687, відповідно до яких ОСОБА_4 та ОСОБА_5 взяли на себе зобовязання відповідати по зобовязанням за кредитним договором № 768 від 22 грудня 2006 року солідарно, у тому ж обсязі, що і ОСОБА_3 Крім того, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 768 від 22 грудня 2006 року між банком та ОСОБА_4, який є майновим поручителем ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір № 6375 від 22 грудня 2006 року.

ОСОБА_3 взяті на себе зобовязання за зазначеним кредитним договором щодо погашення кредиту та сплати відсотків виконував не належним чином, у звязку з чим станом на 30 листопада 2009 року загальна заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором становить 15 878 доларів США 18 центів, що в еквіваленті складає 126 722 грн. 17 коп.. Посилаючись на зазначені обставини просили суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 768 від 22 грудня 2006 року в розмірі 126 722 грн. 17 коп. Стягнення провести за рахунок іпотечного майна, а саме: житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого за адресою: м.Кіровоград, пров. Червоний, 28.

Рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 02 березня 2010 року, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь відкритого акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» заборгованість в розмірі 126 722 грн. 17 коп. за кредитним договором № 768 від 22 грудня 2006 року.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №768 від 22 грудня 2006 року звернуто стягнення на предмет іпотеки житловий будинок з господарчо-побутовими будівлями № 38 по провулку Червоному у м. Кіровограді, загальною площею 58,3 кв.м, який належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 13 листопада 2002 року нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 за реєстровим № 3-2966.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь відкритого акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» судовий збір в розмірі по 422 грн. 41 коп. та судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі по 40 грн. 00 коп. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, представника ОСОБА_7 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в звязку з неповним зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення, на їх думку, судом норм матеріального і процесуального права. А саме те, що справа була розглянута без його участі, а він ОСОБА_7, на підставі доручення посвідченого 08 квітня 2014 року, приватним нотаріусом Рогатінського районного нотаріального округу ОСОБА_9, є власником автомобіля DAEWOO Super Salon 1997 року випуску державний номер НОМЕР_1, який раніше належав ОСОБА_3

Вказаний автомобіль в квітні 2015 року у нього було вилучено на виконання вказаного рішення. Просили суд апеляційної інстанції скасувати дане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити.

Сторони у судове засідання апеляційного суду не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені у порядку, визначеному ст.76 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення їм поштового відправлення із судовими повістками.

Враховуючи положення ч.2 ст.305 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, колегія суддів вирішила розглядати справу у відсутності сторін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду у встановлених статтею 303 ЦПК України межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 грудня 2006 року між ВАТ «Державний Ощадний банк України» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 768, відповідно до якого останній отримав грошові кошти в розмірі 15 000 доларів США терміном на 60 місяців на споживчі цілі, з остаточним погашенням кредиту 22 грудня 2011 року з відсотковою ставкою за користування кредитом в розмірі 13% процентів річних.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором від 22 грудня 2006 року між ВАТ «Державний Ощадний банк України» та ОСОБА_4, ОСОБА_5 були укладені договори поруки № 686 та № 687, відповідно до яких ОСОБА_4 та ОСОБА_5 взяли на себе зобовязання відповідати по зобовязанням за кредитним договором № 768 від 22 грудня 2006 року солідарно, у тому ж обсязі, що і ОСОБА_3 Крім того, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 768 від 22 грудня 2006 року між банком та ОСОБА_4, який є майновим поручителем ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір № 6375 від 22 грудня 2006 року.

ОСОБА_3 взяті на себе зобовязання за зазначеним кредитним договором щодо погашення кредиту та сплати відсотків виконував не належним чином, у звязку з чим станом на 30 листопада 2009 року загальна заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором становить 15 878 доларів США 18 центів, що в еквіваленті складає 126 722 грн. 17 коп.

Рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 02 березня 2010 року, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволено та стягнуто заборгованості за кредитним договором задоволено.

Відповідно до ч.1 ст.292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, визначені у главі 24 Цивільного кодексу України, зокрема із правочинів.

При визначенні моменту набуття права власності слід враховувати як особливості самого майна, так і особливості оформлення права власності, які теж суттєво впливають на визначення моменту виникнення (набуття) права власності.

Згідно пункту 3 частини першої статті 208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян належить вчиняти у письмовій формі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», також передбачено письмову форму договору купівлі-продажу автомобілів.

Про необхідність звернення судом уваги на дану обставину зазначив і Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму Інформаційному листі за № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав».

Докази щодо укладення договорів купівлі-продажу автомобіля у письмовій формі, відсутні. Посилання ОСОБА_6, представника ОСОБА_7, в апеляційні скарзі на те, що ОСОБА_7, на підставі доручення посвідченого 08 квітня 2014 року, приватним нотаріусом Рогатінського районного нотаріального округу ОСОБА_9, є власником автомобіля DAEWOO Super Salon 1997 року випуску державний номер НОМЕР_1, який раніше належав ОСОБА_3 є безпідставними.

Колегія суддів судової палати в цивільних справ апеляційного суду Кіровоградської області вважає, що ОСОБА_7 в установленому законом порядку право власності на автомобіль DAEWOO Super Salon 1997 року випуску державний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3 не набув, а тому зазначеним рішенням суду не можуть бути порушені його права та законні інтереси.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційні скарги і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, представника ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді