АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №212/1781/14-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/679/К/15 Шум Л.І.
Категорія № 57(І) Доповідач - Барильська А.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Михайлів Л.В.,

при секретарі: Петренко К.І.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, позивача ОСОБА_4, представника позивача ОСОБА_5, експерта Шарапової Тетяни Миколаївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 23 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_7 про захист прав споживача,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 про захист прав споживачів та просив суд стягнути з відповідача на його користь витрати, необхідні для усунення недоліків товару, тобто заміну тротуарної плитки іншими підрядчиками, у сумі 44999 грн. та стягнути на його користь витрати, пов'язані з правовою допомогою, в сумі 1461,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 зазначив, що в травні 2011 року він звернувся до компанії "Новий двір" з метою купівлі, доставки та укладки тротуарної плитки. 16 травня 2011 року між ним та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір підряду по укладенню тротуарної плитки та встановленню бордюр за адресою: АДРЕСА_1. Роботи були завершені в серпні 2011 року, після чого 20.08.2011 року він остаточно розрахувався, оплативши відповідачу загалом 38566 грн. Після зими 2011-2012р.р. тротуарна плитка почала тріскатися, руйнуватися, як з середини так і зовні, на плитці почала виступати мушля, утворюючи воронки, що сприяє її подальшому руйнуванню. В зв'язку з чим в травні 2013 року позивач звернувся до компанії "Новий двір" з метою знайти відповідача, бо його телефон не відповідав, на що йому повідомили, що їх компанія вже не працює з ФОП ОСОБА_8 і приїде представник компанії. У липні 2013 року до позивача приїхала бригада укладальників компанії та привезла близько 4-х кв.м. плитки для заміни, чого було не достатньо. Оскільки позивач наполягав на заміні всієї недоброякісної плитки, то компанія повідомила, що він в їх списку покупців не значиться і що йому була поставлена плитка нищого ґатунку, на яку гарантія не розповсюджується, наголосили, що між ними немає ніяких договірних зобов'язань. Позивачем 08.08.2013 року була направлена претензія на ім'я відповідача, яка була залишена без реагування. 01.11.2013 року відповідачу була направлена претензія, на яку було отримано відповідь про відмову в заміні неякісної плитки. Після чого позивач звернувся до компанії "Новий двір" з проханням надати кошторис витрат, необхідних для усунення недоліків укладеної тротуарної плитки. Вважає, що його права на належну якість продукції та якісне проведення робіт, передбачені ст. 6 Закону України "Про захист прав споживачів", порушені.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 29 вересня 2014 року у якості співвідповідача до участі у справі залучено СПД ОСОБА_7

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 січня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати, які необхідні для усунення недоліків товару, тобто заміну тротуарної плитки іншими підрядчиками, у сумі 44999 грн. Стягнуто з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 449 гривень 99 копійок. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Зокрема, апелянт посилається на те, що, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 про відшкодування витрат на усунення недоліків товару, суд першої інстанції помилково посилається на абз.2 ч.1 ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів», яким передбачено право споживача вимагати від продавця чи виробника розірвання договору та повернення за товар грошової суми у разі виявлення істотних недоліків.

Крім того, відповідач зауважив, що між ним та позивачем було укладено договір підряду, предметом якого був благоустрій території. Спеціальною нормою по відношенню до таких правовідносин є ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», яка регламентує права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг).

На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що придбана позивачем тротуарна плитка має істотні недоліки, які не можуть бути усунені, оскільки, в матеріалах справи відсутні висновки судової експертизи, або будь - які інші належні докази.

При ухваленні рішення суд першої інстанції не взяв до уваги наявність на товарному чеку від 20.08.2011 р. штампа ТМ «Новий двір» та відсутність будь - яких реквізитів відповідача, тобто, позивач придбав тротуарну плитку саме у ТМ «Новий двір». Як зазначив позивач, станом на 20.08.2011 р. всі роботи відповідачем ОСОБА_2 були виконані, після їх виконання він здійснив розрахунок, що свідчить про відсутність претензій з боку позивача щодо предмету договору підряду, а саме, щодо якості виконаних відповідачем робіт.

Також апелянт посилається на те, що суд безпідставно вважав належним доказом по справі кошторис ТМ «Новий двір» щодо розміру витрат позивача у сумі 44999 грн., які підлягають відшкодуванню, оскільки не встановлено, яким саме суб'єктом господарювання було складено даний документ, чи мав право цей суб'єкт господарювання на такі види робіт і чому кошторис складений невідомою особою став належним доказом розміру витрат, замість необхідності отримання експертного висновку.

В порушення вимог ст.215 ЦПК України судове рішення не містить узагальненої позиції відповідача, мотивів, з яких суд відхиляє заперечення, заявлені представником відповідача.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_4 та відповідачем ФОП ОСОБА_8 16 травня 2011 року було укладено договір підряду по укладенню тротуарної плитки та встановленню бордюр за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до якого Замовник доручає, а Підрядчик зобов'язується на власний ризик виконати, у відповідності до умов Даного договору, роботу, а Замовник зобов'язується прийняти цю роботу та оплатити її. Відповідно до товарного чеку № 9 від 20.08.2011 року всього позивачем сплачено 38566 грн.

08.08.2013 року позивач звернувся до відповідача ФОП ОСОБА_8 з претензією, в якій просив розглянути питання про заміну укладеної недоброякісної тротуарної плитки, яка почала тріскатись, руйнуватися як з середини так і зовні, на плитці почала виступати мушля утворюючи воронки чим сприяє її подальшому руйнуванню, що не відповідає необхідній якості та можливості подальшого її використання.

06.11.2013 року відповідачем ФОП ОСОБА_2 надана відповідь на претензію, в якій він повідомив позивачу, що на момент укладення договору з позивачем він був представником ТМ "Новий двір", за усною домовленістю реалізовував їх продукцію, яка відповідала ДСТУ і мала сертифікат відповідності. З приводу руйнування продукції рекомендовано звернутися до ТМ "Новий двір".

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_4 посилався на те, що у зв'язку з укладенням у його дворі неякісної тротуарної плитки, придбаної та укладеної згідно договору підряду відповідачем ОСОБА_2 порушено його права на належну якість продукції та якісне проведення робіт, передбачені ст. 6 Закону України "Про захист прав споживачів".

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 708 ЦК України у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов'язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: 1) вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; 2) вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; 3) вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; 4) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Пунктом 4 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що уразі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов'язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов'язаний відшкодувати продавцю витрати на проведення експертизи.

Згідно ч.2 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів», якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця.

Відповідно до п. 4 ч.3 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів», у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи.

Згідно ч.6 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов'язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору підряду, укладеного 16 травня 2011 року між позивачем ОСОБА_4 та відповідачем ФОП ОСОБА_2, відповідач зобов'язався виконати роботи по укладенню тротуарної плитки та встановленню бордюр за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п.3.3. зазначеного договору, якість предмету підряду повинна відповідати вимогам ДСТУ. При цьому, пунктом 4.1 договору обумовлено, що роботи виконуються із матеріалів замовника за винятком тих матеріалів, які за умовами даного договору надав підрядчик.

Згідно п.4.2 договору підряду, робота виконується із наступних матеріалів підрядчика: тротуарна плитка "Старий город" сірий 273 кв.м., тротуарний бордюр пресований сірий, 184 кв.м., сипучі матеріали. Відповідно до п. 4.3 договору підряду, якість матеріалів підрядчика повинна відповідати ДСТУ.

Відповідно до товарного чеку № 9 від 20.08.2011 року позивачем згідно договору підряду сплачено відповідачу ФОП ОСОБА_2 38566 грн. за вище перелічені придбані відповідачем матеріали та за виконання ним робіт, передбачених умовами договору підряду.

Матеріалами справи встановлено, що 08.08.2013 року позивач направив на адресу відповідача ФОП ОСОБА_2 претензію, у якій просив замінити вже укладену неякісну тротуарну плитку, яка почала тріскатися та руйнуватися як ззовні, так і з середини, на плитці почала виступати мушля, утворюючи воронки, що сприяє її подальшому руйнуванню.

06.11.2013 року відповідачем ФОП ОСОБА_2 позивачу було направлено відповідь на претензію, у якій він пропонував ОСОБА_4 звернутися з претензією до виготовника плитки ТМ «Новий двір».

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № СЕ-5/47 від 07.05.2015 року, частина наданих експерту, вказаних в ухвалі суду будівельних товарів, які укладені за адресою: вул. Карнавальна, 33 у м. Кривому Розі, за договором підряду від 16.05.2011 року, має дефекти зовнішнього вигляду, що не допускаються вимогами ДСТУ Б В.2.7-145:2008, п.4.1.12, та негативно впливають на зовнішній вигляд виробів і експлуатаційні властивості

Досліджені у випробувальному центрі ДП «Кривбасстандартметрологія» зразки представлених експерту плитки бетонної тротуарної неармованої «Старий город», сірого кольору , водостоку бетонного, які були укладені за адресою: вул. Карнавальна, 33 у м. Кривому Розі, за договором підряду від 16.05.2011 року, не відповідають вимогам ДСТУ Б В.2.7- 145: 2008, п.4.1.2, п.4.1.3, п.4.1.1, п.4.2.6, п.4.2.5 за наступними показниками: товщині, розмірам, значенням фактичних відхилень геометричних параметрів виробів, стираності, водопоглинанню.

Вимоги ДСТУ Б В.2.7-145: 2008 за іншими показниками якості плитки бетонної тротуарної неармованої, водостоку бетонного перевірити в умовах лабораторії не представилось можливим з причини, вказаної в протоколі випробувань №1417-Б від 29.04.2015р.

Відповідно до результатів лабораторних досліджень у випробувальному центрі ДП «Кривбасстандартметрологія» зразків представлених експерту, плитки бетонної тротуарної неармованої «Старий город», сірого кольору, водостоку бетонного, які були укладені за адресою: вул. Карнавальна, 33 у м. Кривому Розі, за договором підряду від 16.05.2011 року, однією з причин утворення дефектів зовнішнього вигляду плитки бетонної тротуарної неармованої, водостоку бетонного є невідповідність виробів вимогам ДСТУ Б В.2.7-145:2008, п.4.2.6, п.4.2.5 за показниками: стиранність, водопоглинання.

Частина представлених експерту будівельних товарів, які укладені за адресою: вул. Карнавальна, 33 у м. Кривому Розі, за договором підряду від 16.05.2011 року, має дефекти зовнішнього вигляду, що не допускаються вимогами ДСТУ Б В.2.7-145:2008, п.4.1.12, та негативно впливають на зовнішній вигляд виробів і експлуатаційні властивості.

Із вищенаведеного вбачається, що відповідачем ФОП ОСОБА_2 на подвір*ї позивача ОСОБА_4 було укладено за договором підряду від 16.05.2011 року, плитку, яка не відповідає вимогам ДСТУ Б В.2.7- 145: 2008, п.4.1.2, п.4.1.3, п.4.1.1, п.4.2.6, п.4.2.5 за наступними показниками: товщині, розмірам, значенням фактичних відхилень геометричних параметрів виробів, стираності, водопоглинанню. При цьому, зазначені вище матеріали, укладені відповідачем на подвір*ї позивача, придбано ФОП ОСОБА_2 у ТМ «Новий двір» згідно п.4.2 договору підряду.

Відповідно до кошторису на заміну тротуарної плитки, наданого ТМ "Новий двір", вартість матеріалів на заміну тротуарної плитки складає 44999 грн.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач ФОП ОСОБА_2 позивачу зазначену суму коштів не відшкодував та недоліки не усунув.

У зв'язку з чим, висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_4, є правильним.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що придбана позивачем тротуарна плитка має істотні недоліки, які не можуть бути усунені, оскільки, в матеріалах справи відсутні висновки судової експертизи, або будь - які інші належні докази, колегією суддів не беруться до уваги, оскільки згідно висновку експертизи, призначеної ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2015 року, встановлено, що відповідачем ФОП ОСОБА_2 на подвір*ї позивача ОСОБА_4 було укладено за договором підряду від 16.05.2011 року, плитку, яка не відповідає вимогам ДСТУ Б В.2.7- 145: 2008, п.4.1.2, п.4.1.3, п.4.1.1, п.4.2.6, п.4.2.5 за наступними показниками: товщині, розмірам, значенням фактичних відхилень геометричних параметрів виробів, стираності, водопоглинанню.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги наявність на товарному чеку від 20.08.2011 р. штампа ТМ «Новий двір» та відсутність будь - яких реквізитів відповідача, тобто, позивач придбав тротуарну плитку саме у ТМ «Новий двір», не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки відповідач ФОП ОСОБА_2 не заперечував факт придбання ним плитки у ТМ «Новий двір». Згідно п.4.2 договору підряду, робота виконується із наступних матеріалів підрядчика: тротуарна плитка "Старий город" сірий 273 кв.м., тротуарний бордюр пресований сірий, 184 кв.м., сипучі матеріали. Відповідно до п. 4.3 договору підряду, якість матеріалів підрядчика повинна відповідати ДСТУ. Положеннями ст.ст.8,10 ЗУ «Про захист прав споживачів» позивачу надано право пред'являти вимоги до виробника, виконавця або продавця продукції. Зважаючи на те, що згідно п.4.2 договору підряду, робота по укладенню плитки виконана відповідачем з придбаних ним матеріалів, позивач скористався своїм правом та пред'явив позов до належного відповідача ФОП ОСОБА_2

Також не беруться до уваги колегією суддів доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно вважав належним доказом по справі кошторис ТМ «Новий двір» щодо розміру витрат позивача у сумі 44999 грн., які підлягають відшкодуванню, оскільки позивачем ОСОБА_4 надано суду доказ витрат, необхідних для усунення недоліків придбаного товару та виконаних робіт, в той час, як відповідач ФОП ОСОБА_2, заперечуючи проти розміру витрат, не надав належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень. При цьому, відповідно до положень ЗУ «Про захист прав споживачів», тягар доведення відсутності правових підстав для задоволення позову покладено на відповідача.

Посилання апелянта на те, що судове рішення не містить узагальненої позиції відповідача, мотивів, з яких суд відхиляє заперечення, заявлені представником відповідача, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки є безпідставними. Рішення суду відповідає вимогам ст.ст.213-215 ЦПК України. Посилання суду на абз.2 ч.1 ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів», яким передбачено право споживача вимагати від продавця чи виробника розірвання договору та повернення за товар грошової суми у разі виявлення істотних недоліків, не призвели до неправильного вирішення спору по суті.

Посилання представника відповідача ОСОБА_3 в засіданні колегії суддів на те, що плитка, укладена відповідачем у дворі позивача згідно договору підряду, відповідає вимогам ТУ і на неї є сертифікат, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки відповідно до п. 4.3 договору підряду якість матеріалів підрядчика повинна відповідати ДСТУ. Крім того, посилаючись на відповідність плитки вимогам ТУ, представником відповідача ТУ не надано, клопотання про їх витребування не заявлено.

Також колегією суддів не беруться до уваги посилання представника відповідача ОСОБА_3 про те, що судом не застосовано реституцію, оскільки відповідач у суді першої інстанції та доводах апеляційної скарги про це не заявляв, що не позбавляє його права на звернення до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частиною 3 зазначеної статті передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу та витрати, пов'язані з проведенням судових експертиз.

У пункті 45 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»роз'яснено, що, вирішуючи питання про відшкодування витрат, пов'язаних із проведенням судових експертиз, суду необхідно враховувати, що відповідно до статті 15 Закону України від 25 лютого 1994 року № 4038-XII «Про судову експертизу» витрати на проведення судових експертиз науково-дослідними установами Міністерства юстиції України та судово-медичними і судово-психіатричними установами Міністерства охорони здоров'я України відшкодовуються в порядку, передбаченому законодавством.

При цьому витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести сторона, яка заявила клопотання про проведення судової експертизи, а якщо таке клопотання заявлено двома сторонами, то витрати несуть обидві сторони порівну (стаття 86 ЦПК).

Після закінчення розгляду справи витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу судом на загальних підставах, визначених статтею 88 ЦПК.

Як вбачається з матеріалів справи, за клопотанням позивача ОСОБА_4 Криворізьким представництвом Дніпропетровської торгово-промислової палати 07.05.2015 року у справі було проведено судову товарознавчу експертизу.

Згідно акту прийому-передачі наданих послуг № СЕ-5/47 від 07.05.2015 року позивачем ОСОБА_4 було сплачено за проведення експертизи 2400 грн., які колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача у порядку ст.88 ЦПК України, згідно якої, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Транспортні витрати у сумі 200 грн., які позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь, не підлягають відшкодуванню, оскільки ОСОБА_4 не надано суду належних та допустимих доказів того, що він поніс ці затрати саме у зв'язку з проведенням судової експертизи.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

Згідно ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. Граничний розмір таких витрат встановлений законом.

Частиною 1 статті 56 ЦПК України передбачено, що правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Вона допускається до участі в розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Згідно пунктів 47, 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правову допомогу», положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції відмовлено позивачу у стягненні з відповідача на його користь витрат на правову допомогу в сумі 1461,60 грн. з тих підстав, що його представник не приймав участі у судових засіданнях. ОСОБА_4 рішення суду не оскаржено.

Матеріалами справи встановлено, що в суді апеляційної інстанції інтереси позивача представляв адвокат ОСОБА_5, він приймав участь у судових засіданнях в апеляційному суді 08.04.2015 року протягом 14 хв. та 17.06.2015 року протягом 28 хв. та 08.07.2015 року протягом 26 хв.

Беручи до уваги кількість часу, яку ОСОБА_5 приймав участь у судових засіданнях в апеляційному суді в якості представника позивача, та враховуючи надання ним ОСОБА_4 правової допомоги, колегія суддів на підставі ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у суді апеляційної інстанції у сумі 800 грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін на підставі ст.308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 23 січня 2015 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати на проведення експертизи у сумі 2400 грн. та витрати на правову допомогу у суді апеляційної інстанції в сумі 800 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: