Справа № 404/91/14-ц
Номер провадження 2/404/6/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

при секретарі Гусак А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1, до ОСОБА_2, про визнання права власності та стягнення грошової компенсації за частку у праві спільної часткової власності,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання права власності ОСОБА_2 на 1/2 частину квартири № 12 по вул. Героїв Сталінграда, 30, корп. 1 в м. Кіровограді, що належала на праві власності ОСОБА_1, в порядку виділу частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності; стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 корп. 1 в м. Кіровограді.

Згідно заяви (вх. № 15733 від 08.05.2015 року, а.с. 167-165) позовні вимоги викладені наступним чином: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошової компенсації вартості 1/2 частини квартири № 12 по вул. Героїв Сталінграда, 30, корп. 1 в м. Кіровограді, яка належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло № 46231 від 18.02.2008 року, в розмірі 328490,00 грн.; припинити право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину квартири № 12 по вул. Героїв Сталінграда, 30, корп. 1 в м. Кіровограді, яка належить йому на підставі свідоцтва про право власності на житло № 46231 від 18.02.2008 року (а.с. 164-165).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 в рівних частинах, а саме по 1/2 частині. Проте відповідач чинить позивачеві перешкоди в користуванні майном та категорично відмовляється врегулювати дане питання в добровільному порядку. Спірне майно є неподільним, тобто немає можливості виділити в натурі його частку, яка належить ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності. В звязку з чим, позивач бажає виділу і одержання від відповідача грошової компенсації вартості його частки.

Позивач в судове засідання, призначене на 29.01.2015 року та 06.02.2015 року не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (конверт з відміткою за закінченням терміну зберігання та розписка про наступний розгляд справи, а.с. 21, 44). В судових засіданнях 25.02.2015 року, 21.03.2015 року, 10.07.2015 року, 14.04.2015 року, 30.04.2015 року, 12.05.2015 року та 22.05.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та наполягала на їх задоволенні. В судове засідання, призначене на 04.06.2015 року позивач не зявився, представник позивача подала до суду заяву (вх. № 18876 від 04.06.2015 року) про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні (а.с. 183-185).

Відповідач в судове засідання, призначене на 29.01.2015 року не зявилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 25). В судових засіданнях 25.02.2015 року, 21.03.2015 року, 10.07.2015 року, 14.04.2015 року, 30.04.2015 року, 12.05.2015 року та 22.05.2015 року відповідач та її адвокат проти задоволення прозову заперечили в повному обсязі та просили відмовити в його задоволенні, про що суду надано відповідні письмові заперечення (а.с. 28-30, вх. № 12674 від 10.04.2015 року, а.с. 134-136). В обґрунтування заперечень зазначено, що доводи позивача є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам діючого законодавства України. Доказів створення перешкод позивачу у користуванні квартирою суду не надано, а тому аргументи позивача щодо того, що ОСОБА_2 чинить перешкоди ОСОБА_3 у користуванні майном є безпідставними та надуманими. Позивач постійно проживає в м. Кривий Ріг, будь-яких намірів на вселення у спірну квартиру у нього ніколи особисто не було. Позивач не несе обовязків по утриманню майна, не оплачує комунальні послуги, не робить ремонт, тощо. Також, компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. ОСОБА_2 не має бажання продавати належну їй частку майна.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та адвоката відповідача, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис за № 855 від 21.11.2001 року, зазначене підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, серії 1-ОЛ № 057579 від 04.12.2001 року, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції (а.с. 8).

Під час перебування у шлюбі сторонами придбано квартиру. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 18.02.2008 року, виданого Кіровоградською міською радою згідно з розпорядженням (наказом) від 18.02.2008 року за № 46231, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 дійсно належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частинах (а.с. 5). Про що свідчить також Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17918315 від 28.02.2008 року, виданий Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» (а.с. 6) та архівна довідка № 96657 від 19.06.2013 року, видана Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» (а.с. 7).

Згідно технічного паспорту, спірна квартира розташована на 3-му поверсі 10 ти поверхового будинку та складається з 3-х кімнат житловою площею 44,80 кв.м. Загальна площа становить 64,64 кв.м. (а.с. 9-10).

За висновком експерта № 1067 судової оціночно-будівельної експертизи від 18.03.2015 року, дійсна ринкова вартість квартири № 12 в будинку № 30, корп. 1 по вулиці Героїв Сталінграда в м. Кіровограді на момент проведення експертизи може становити 656981,00 грн. без урахування ПДВ (а.с. 111-120).

Правом власності, відповідно до статті 316 Цивільного кодексу України є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею. Незалежно від волі інших осіб.

З приписами статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (стаття 356 Цивільного кодексу України).

Неподільною, згідно частини 2 статті 183 Цивільного кодексу України, є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Пленум Верховного Суду України в пункті 6 постанови № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 року з відповідними змінами, роз'яснив, що якщо виділ частки будинку в натурі є неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої згоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи.

Частина 3 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України та статті 60 Цивільного процесуального кодексу України покладають на кожну сторону обовязок довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Згідно статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, позивачем не доведено належним чином, а судом при розгляді справи не встановлено наявності перешкод у користуванні спірної квартирою, а також намірів позивача визначитися з порядком користування та проживання в ній.

Положеннями частин 1 та 2 статті 364 Цивільного кодексу України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Враховуючи вищевикладені норми у позивача дійсно наявне право вимоги на отримання грошової компенсації за належну йому частку майна у спільній частковій власності. Однак у позивача наявні і обовязки власника відповідно до положень статті 319 Цивільного кодексу України, зокрема частинами 4, 5 цієї статті визначено, що власність зобов'язує; власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Судом приймаються доводи відповідача та його адвоката про те, що у неї немає реальної можливості сплатити позивачу грошову компенсацію в сумі 328490,50 грн.

Судом встановлено, що відповідно до наказу про прийняття на роботу № 22 від 01.02.2011 року, виданого Товариством з обмеженою відповідальністю «БЛЕЙД Н», ОСОБА_2 з 01.02.2011 року прийнято на роботу у відділ збуту на посаду комірника зі встановленим окладом (тарифна ставка) 942,00 грн. (а.с. 31). Про що також свідчить запис № 38 від 01.02.2011 року в трудовій книжці, серії АТ-І № 6595713 (а.с. 32-35).

Згідно довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 20 від 11.02.2014 року, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «БЛЕЙД Н» розмір заробітної плати ОСОБА_2 за період з лютого 2011 року по січень 2014 року становить 38837,96 грн. (а.с. 40).

Тобто сплата позивачу грошової компенсації призведе до покладення на відповідача обовязку до звернення стягнення на квартиру, її примусовий продаж та порушення законних прав колишньої дружини позивача. Посилання позивача на те, що йому чиняться перешкоди в користуванні спірною квартири не доведено.

За таких обставин, сплата грошової компенсації частки позивача відповідачем, яка сплатити таку компенсацію неспроможна є використанням одним співвласником свого права власності на шкоду іншому співвласнику, що є неприпустимим. Відповідач не надала згоди викупити у позивача його частку в праві власності, а примушувати до цього є також порушенням права відповідача, оскільки законодавством не передбачена можливість набуття права власності в примусовому порядку, а тому суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог відмовити.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 183, 316, 317, 319, 356, 364, Цивільного кодексу України; статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 209, 213-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Судові витрати залишити по фактично понесеним позивачем.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кіровського Л. Д. Кулінка

районного суду

м.Кіровограда