АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6515/15 Справа № 192/385/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Омелюх В. М. Доповідач - Городнича В.С.
Категорія
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2015 року по справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Дніпропетровський обласний військовий комісаріат, відділ реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області про встановлення факту батьківства,
ВСТАНОВИЛА:
У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про встановлення факту батьківства, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 01 серпня 1996 року вона проживала разом з ОСОБА_3 та вела з ним спільне господарство, мали спільний бюджет. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_4 . Факт народження зареєстрували 08 лютого 2000 року, батьком дитини вказаний ОСОБА_5 , тобто ім`я та по батькові біологічного батька - ОСОБА_6 . ОСОБА_3 за життя визнавав своє батьківство. 16 лютого 2015 року у зв`язку з проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях у якості мобілізованого до складу Збройних сил України ОСОБА_3 під час проведення бойових дій загинув.

Враховуючи, що заявниці необхідно встановити факт батьківства померлого ОСОБА_3 відносно доньки ОСОБА_4 для отримання на неї одноразової грошової допомоги, просила суд встановити факт батьківства ОСОБА_3 стосовно народженої нею ІНФОРМАЦІЯ_1 доньки ОСОБА_4 .

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2015 року заява ОСОБА_2 про встановлення факту батьківствазадоволена. Встановлено факт батьківства ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Солоне Солонянського району Дніпропетровської області, у ОСОБА_2 .

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 08 лютого 2000 року, та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану від 19 лютого 2015 року, актовий запис №28 від 08 лютого 2000 року про народження дитини - ОСОБА_4 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Солоне Солонянського району Дніпропетровської області, у ОСОБА_2 , проведено відповідно до ст.135 СК України, при цьому в розділі «Батько» зазначено « ОСОБА_5 ».

Встановлено, що відповідно до довідки Павлівської сільської ради Солоняського району Дніпропетровської області №90 від 02 березня 2015 року, що ОСОБА_3 , 1960 р.н., проживав на території Павлівської сільської ради Солоняського району Дніпропетровської області в період з 01 серпня 1996 року по 26 травня 1997 рік та з 26 квітня 2000 року по грудень 2002 року у громадянки ОСОБА_2 , 1969 р.н., в АДРЕСА_1 .

Згідно довідки Павлівської сільської ради Солоняського району Дніпропетровської області №175 від 29 квітня 2013 року вбачається, що ОСОБА_2 в період з 01 серпня 1996 року по 26 травня 1997 року та у період з 26 квітня 2000 року по грудень 2002 року, проживаючи спільно без реєстрації шлюбу з громадянином ОСОБА_3 в будинку АДРЕСА_1 вели спільне господарство, виховували та утримували доньку ОСОБА_4 , місцем проживання якої було с. Павлівка та с. Микільське Солонянського району Дніпропетровської області, що вбачається з амбулаторної карти на ОСОБА_4 .

Крім цього, факт проживання та роботи ОСОБА_3 в селі Павлівка Солонянського району підтверджується архівною довідкою Комунальної установи «Трудовий архів Солонянського району» №К-19 від 26 лютого 2015 року, з якої вбачається, що він працював в колгоспі «Дружба» Солонянського району Дніпропетровської області в 1996 році.

Згідно довідки, складеною за участю депутатів Привільнянської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , підписи яких посвідчені сільським головою Привільнянської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області вбачається, що ОСОБА_2 спільно з ОСОБА_3 проживали по АДРЕСА_2 в період з 27 травня 1997 року по квітень 2000 року, після чого змінили місце проживання в АДРЕСА_1 у зв`язку з доглядом за батьком похилого віку, при цьому народили та виховували спільну дитину ОСОБА_4 . Факт проживання ОСОБА_3 у вказаний період в с. Микільське Солонянського району Дніпропетровської області також підтверджується протоколами зборів колгоспників колгоспу ім. Суворова Солонянського району Дніпропетровської області №1 від 13 лютого 1996 року та№1 від 28 січня 1999 року, особовим рахунком на ім`я ОСОБА_3 згідно книг колгоспу ім.Суворова.

Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Донецьк.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства, суд першої інстанції враховував пояснення свідків, які підтвердити факт проживання однією сімєю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу, та від якого мали двох спільних дітей, підтвердили факт того, що за життя померлий ОСОБА_3 визнавав своє батьківство щодо дітей. Крім того, суд виходив з того, що встановлення даного факту необхідно заявнику для отримання одноразової грошової допомоги, а в іншому порядку встановити факт батьківства неможливо. З урахуванням зазначеного та досліджених доказів, суд дійшов висновку про достовірність встановлення того, що померлий ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка народилася у заявниці ОСОБА_2 .

Зясувавши в достатньо повному обсязі права та обов`язки сторін, обставини по справі, перевіривши доводи сторін та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з заявою про встановлення батьківства, оскільки вона не впевнена, що її син є батьком ОСОБА_4 . Крім того, вважає, що в даному випадку є спір прав та інтересів між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як піклувальниці ОСОБА_4 , щодо отримання одноразової матеріальної допомоги. Судом не взято до уваги, що згідно ч.6 ст. 235 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Однак, з такими доводами апелянта не можна погодитися, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) як заінтересовані особи.

Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч. 2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім`ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Таким чином, на наведені положення закону ОСОБА_1 уваги не звернула, належної оцінки не надала, не врахувала, що заява про визнання батьківства розглядається в порядку окремого провадження, а не позовного.

Колегія вважає, що суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з`ясував права та обов`язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону, з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями самих сторін.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими для вирішення спірного питання.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б привести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова