Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі: головуючого Буцяка З.І.,

суддів Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.;

секретар судового засідання Демчук Ю.Ю.,

з участю позивачки та представника апелянта,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду в м. Рівному цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дубенського міськрайонного суду від 15 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Птицької сільської ради Дубенського району Рівненської області про визнання права власності на частину будинку за набувальною давністю,

в с т а н о в и л а :

13 червня 2014 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до Птицької сільської ради Дубенського району Рівненської області про визнання права власності на частину будинку за набувальною давністю.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 15 липня 2014 року позов задоволено. За позивачкою визнано право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

В поданій на це рішення апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 посилалася на те, що після смерті чоловіка ОСОБА_4 - ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, рішенням Дубенського міськрайонного суду від 2 грудня 2009 року за ОСОБА_4 в порядку спадкування визнано право власності на ? частини житлового будинку АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 померла. Її спадкоємицею стала позивачка у справі ОСОБА_3, яка 3 лютого 2012 року отримала відповідне свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 2 грудня 2009 року встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину спадкоємцями після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року в с. Турковичі Дубенського району ОСОБА_6 в рівних частках є його брати ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Таким чином, спадкодавець ОСОБА_4 та її спадкоємець ОСОБА_3 достовірно знали, що власником ? спірного житлового будинку є ОСОБА_6

Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. У матеріалах справи відсутні докази того, що відбувся виділ чи поділ в натурі спірного будинку між ОСОБА_4 і ОСОБА_6

Позивачка у справі свідомо не зазначила спадкоємців ОСОБА_6 і неправильно визначила відповідачем у справі Птицьку сільську раду.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 8 жовтня 2010 року за ОСОБА_1 визнано право власності на ? частину спірного житлового будинку АДРЕСА_1.

Покликаючись на ці обставини, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 рішення місцевого суду вважала незаконним та необґрунтованим і просила апеляційний суд його скасувати й ухвалити у справі нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і з'явилися в судове засідання, перевіривши подані докази та доводи апелянта, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвалене місцевим судом рішення скасуванню з ухваленням у справі апеляційним судом нового рішення з таких підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 до Птицької сільської ради Дубенського району про визнання права власності на частину будинку за набувальною давністю, місцевий суд виходив з їх обґрунтованості.

Проте погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна.

Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.п. 9, 11 та 13 постанови №5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Судом установлено, що згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 3 лютого 2012 року позивачка ОСОБА_3 є спадкоємцем майна ОСОБА_4, і зокрема ? частини житлового будинку АДРЕСА_1 (а. с. 7).

Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 2 грудня 2009 року, яке набрало законної сили, у справі за позовом ОСОБА_4 до Птицької сільської ради Дубенського району про визнання права власності на спірний житловий будинок встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину спадкоємцями після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року в с. Турковичі Дубенського району ОСОБА_6 в рівних частках є його брати ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а до складу спадкового майна входить ? частина спірного будинку (а. с. 10).

Копію цього рішення позивачка ОСОБА_3, яка претендує на визнання права власності на спірну частину будинку за набувальною давністю, додала до своєї позовної заяви, а в самій позовній заяві визнала, що їй відомо про те, що за життя власником спірної ? частини житлового будинку був ОСОБА_6

Викладене свідчить про її обізнаність кому належить (належала) спірна ? частина будинку. Проте незважаючи на це, відповідачем у справі позивачка визначила не ОСОБА_6 чи його спадкоємця ОСОБА_1, який подав апеляційну скаргу, а Птицьку сільську раду (а. с. 2).

Між тим, рішенням Дубенського міськрайонного суду від 8 жовтня 2010 року, яке набрало законної сили, за апелянтом ОСОБА_1 визнано право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 (а. с. 22). Своє право власності на спірну ? частину зазначеного житлового будинку апелянт ОСОБА_1 зареєстрував у КП «Архітектор» Дубенської міської ради (а. с. 23).

Таким чином, належним відповідачем у даній справі повинен бути ОСОБА_1

Оскільки апеляційний суд на стадії апеляційного розгляду не може залучити до участі у справі іншу особу як співвідповідача, рішення Дубенського міськрайонного суду від 15 липня 2014 року не можна визнати відповідним вимогам ст. 213 ЦПК України, у зв'язку з чим воно підлягає скасуванню з ухваленням колегією суддів у справі нового рішення про відмову ОСОБА_3 у задоволенні її позову до Птицької сільської ради Дубенського району Рівненської області про визнання права власності на частину будинку за набувальною давністю як пред'явленого до неналежного відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 344 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 303, 304, 307, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дубенського міськрайонного суду від 15 липня 2014 року скасувати.

ОСОБА_3 у задоволенні позову до Птицької сільської ради Дубенського району Рівненської області про визнання права власності на частину будинку за набувальною давністю відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 121 (сто двадцять одну) грн. 80 коп. понесених судових витрат у справі.

Рішення Апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення. Воно може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: