Справа № 127/3970/15-ц Провадження № 22-ц/772/1964/2015Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 57 Доповідач Нікушин В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Нікушина В.П.,

суддів: Сала Т.Б., Колоса С. С.,

при секретарі Торбасюк О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про розірвання кредитного договору, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25.05.2015 року, ухвалене по даній справі,

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2015 року ОСОБА_2 звернулась в суд з вказаним позовом до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» (надалі ПАТ «Акцент-Банк»).

Мотивуючи позовні вимоги, вона посилалась на те, що між нею та ПАТ «Акцент-Банк» 31.01.2014 року був укладений кредитний договір №АВНОRG121210317, відповідно до умов якого їй мав бути наданий кредит у розмірі 9317,93 грн. для оплати шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок ФОП (фізичної особи підприємця) ОСОБА_3 для придбання пластикових вікон.

ПАТ «Акцент-Банк» взятих на себе зобовязань не виконав, що є істотним порушенням умов цього договору. В даний час вказаний кредитний договір втратив свою актуальність, оскільки ФОП ОСОБА_3 припинила свою діяльність.

За наведених обставин вона звернулась в суд про розірвання кредитного договору.

Рішенням суду першої інстанції в задоволенні позову відмовлено, але з ним не погодилась ОСОБА_2 та оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі вона просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Поставивши під сумнів законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, ОСОБА_2 посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги наведені обставини про те, що суд першої інстанції при вирішенні спору в порушення вимог ст.61 ЦПК України залишив поза увагою обставини, встановлені судовим рішенням і обґрунтував прийняти рішення доказами, які не доводять, що ПАТ «Акцент-Банк» виконав зобовязання перед ОСОБА_2

Колегія суддів, заслухавши доповідача, представника ОСОБА_2, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах вимог апеляційної скарги, прийшла до наступного висновку.

Доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження і за своїми наслідками тягнуть скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 213 ЦПК України рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Оскаржуване рішення цим вимогам не відповідає.

Таких висновків колегія суддів дійшла з огляду на наступні обставини.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову про розірвання кредитного договору, укладеного в формі заяви позичальника між ОСОБА_2 та ПАТ «Акцент-Банк» посилався на те, що умови кредитного договору Банком були виконані. При цьому, як на доказ виконання зобовязання, суд посилався на те, що ОСОБА_2, виконуючи взяті на себе зобовязання щодо повернення кредитних коштів здійснила три платежі протягом з 31.01.2014 року по 29.08.2014 року.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна з огляду на наступні обставини.

Встановлено, що ОСОБА_2 зверталась з позовом до суду про визнання недійсним цього ж оспорюваного кредитного договору. За результатами його розгляду 11.11.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову. Однак, при його ухвалені судом були встановлені обставини про те, що ПАТ «Акцент-Банк» порушено умови кредитного договору, оскільки кошти в сумі 9317,93 грн. за кредитним договором не були перераховані на рахунок «ИМЕКС» ФЛП ОСОБА_3 №1778 в ПАТ «А-Банк».

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягали доказуванню обставини, встановлені судовим рішенням, проте вказані приписи цієї норми судом залишені поза увагою.

Разом з цим, відмовляючи в задоволенні позову, суд посилався на наявний в матеріалах справи меморіальний ордер від 31 січня 2014 року №НАSV1ВМ7ТА як на доказ виконання ПАТ «Акцент-Банк» зобовязань перед ОСОБА_2 (а.с. 24). Однак вказаний меморіальний ордер не доводить, що ПАТ «Акцент-Банк» виконало зобовязання щодо надання кредиту ОСОБА_2 За умовами кредитного договору кредитні кошти в сумі 9317,93 грн. мали бути перераховані на поточний рахунок «ИМЕКС» ФЛП ОСОБА_3 №1778 в ПАТ «А-Банк».

Згідно вказаного меморіального ордеру кошти були перераховані на рахунок 0025. Відповідно до Інструкції про застосування плану рахунків бухгалтерського обліку України, затвердженої постановою НБУ від 17.06.2004 року №280 вказаний рахунок є пасивним рахунком банку і не є рахунком ОСОБА_3

Як на доказ виконання ПАТ «Акцент-Банк» зобовязань перед позивачкою, суд посилався на те, що ОСОБА_2 почала виконувати зобовязання щодо повернення кредиту, здійснивши протягом з 31.01.2014 року по 29.08.2014 року три платежі.

Однак, даний факт ОСОБА_2 заперечувався і ці заперечення не спростовані. Наявні в матеріалах справи меморіальні ордери не дають змоги ідентифікувати, ким були здійснені ці платежі (а.с. 25, 28, 29).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» під час здійснення господарських операцій складається первинний фінансовий документ, визначення якого дано в ст. 1 цього ж Закону. Такий документ повинен містити в собі відомості про господарську операцію та підтвердження її здійснення.

Меморіальний ордер є документом який відображує касові операції і не дає змоги встановити, чи була здійснена господарська операція платником, вказаним в цьому меморіальному ордері.

За наведених обставин висновки суду першої інстанції про те, що ПАТ «Акцент-Банк» виконало зобовязання передбачені кредитним договором, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ «Акцент-Банк» 31.01.2014 року є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано в разі істотного порушення договору однією із сторін. Оскільки доводи позивачки про те, що ПАТ «Акцент-Банк» не виконало перед нею зобовязання щодо надання їй кредиту не спростовані, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні її позову про розірвання кредитного договору.

На підставі викладеного та ст. ст. 611, ч. 2 ст. 651 ЦК України, керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25.05.2015 року, ухвалене по справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про розірвання кредитного договору, скасувати.

Ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити, укладений між ОСОБА_2 та публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк» кредитний договір №АВНОRG121210317 від 31.01.2014 року розірвати.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя Підпис В. П. Нікушин

Судді: Підпис Т. Б. Сало

ОСОБА_4 Колос

Згідно з оригіналом

Суддя Апеляційного суду

Вінницької області ________ ОСОБА_5