АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 525/439/14-ц Номер провадження 22-ц/786/547/15Головуючий у 1-й інстанції Білецька В. І. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

при секретарі: Філоненко О.В.

за участю: позивача ОСОБА_2

представника відповідача - Стоколоса В.В.

представника третьої особи - ПАТ «Укрнафта» - Овсепян А.Г.

третьої особи ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2

на рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 22 грудня 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «СК «АХА Страхування» , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5, ПАТ «Укрнафта» про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки внаслідок вчинення злочину.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014 року ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 звернулися до суду з вказаним позовом до АК СК «АХА Страхування», посилаючись на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 14.12.2012 року в селі Устивиця Великобагачанського району Полтавської області в районі 8км+800метрів автошляху Велика Багачка - Гоголеве - Великі Сорочинці за участю службового автомобіля ГАЗ-33023, д.н.з. НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_5, який перебував у володінні НГВУ «Полтаванафтогаз» як структурного підрозділу ПАТ «Укрнафта» та автомобіля ВАЗ-21061, д.н.з. НОМЕР_3, під керування його власника позивача ОСОБА_7, доньці останнього та ОСОБА_6 та сестрі ОСОБА_2 - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_8., було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, не сумісні з життям, від яких вона померла у реанімаційному відділенні Полтавської обласної лікарні ІНФОРМАЦІЯ_9 року.

Пасажирці автомобіля ОСОБА_6 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження по критерію тривалого розладу здоров'я, поєднаного зі стійкою втратою працездатності не менш, ніж на одну третину, внаслідок чого їй встановлено другу групу інвалідності та вона втратила 90% загальної працездатності. Позивачу ОСОБА_2- водію автомобіля ВАЗ-21061, також заподіяно тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, внаслідок чого він постійно втратив 30% загальної працездатності.

Зазначають, що вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 21.10.2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 26.12.2013р., ОСОБА_5 засуджено до трьох років позбавлення волі.

Вважають, що в межах страхової суми мають право пред'явити вимоги до страхової компанії про стягнення майнової та моральної шкоди, у зв'язку з чим, з урахуванням уточнених позовних вимог, прохали стягнути з відповідача: на користь ОСОБА_6 5000,00грн. грошового відшкодування заподіяної їй моральної шкоди, 13608,00грн. моральної шкоди у зв'язку зі смертю доньки та 20647,00грн. внаслідок встановлення їй другої групи інвалідності, 6048,00грн. відшкодування відповідно до ст.24 ЗУ «Про страхування», стягнути 50000,00грн. внаслідок настання летального випадку-смерті її дочки; на користь ОСОБА_7 - 5000,00грн. грошового відшкодування заподіяної йому моральної шкоди, 3553,20грн. відшкодування відповідно до ст.24 ЗУ «Про страхування», пов'язаного з перебуванням на лікуванні, 50000,00грн. внаслідок настання летального випадку-смерті його дочки; на користь ОСОБА_2 - 5000,00грн. грошового відшкодування заподіяної йому моральної шкоди.

Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 22 грудня 2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивачі не погодилися з рішенням суду та подали на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права просять рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Зазначають, що після того, як відповідач частково погодився з їх вимогами та частково виплатив страхове відшкодування вони уточнили позовні вимоги та на підставі закону зробили перерахунок конкретних вимог, однак суд першої інстанції не звернув на це увагу, не вникав у розрахунки, здійснені на підтвердження вимог.

Вважають, що обґрунтували та довели право на відшкодування немайнової шкоди, яку відповідач частково виплатив, однак решту грошових коштів, у т.ч. по загибелі особи в розмірі 100000,00грн. відмовився виплачувати, хоча страховим полісом і законом це передбачено.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник АТ СК «АХА Страхування», посилаючись на виконання своїх зобов'язань перед позивачами відповідно до ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції від 18.11.2012р., що діяла на момент скоєння ДТП, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог, просить скаргу відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

В обґрунтування заперечень посилаються на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, застосування позивачами-апелянтами спеціального Закону в редакції від 04.02.2013р., яка не діяла на момент заподіяння шкоди позивачам (а діяли норми цього Закону в редакції від 18.11.2012р.).

У судовому засіданні позивач апеляційну скаргу підтримав та прохав її задовольнити.

Представник відповідача апеляційну скаргу не визнав, прохав її відхилити з підстав, наведених у запереченнях, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Третя особа ОСОБА_5 та представник третьої особи - АТ «Укрнафта»- при винесенні рішення поклалися на розсуд суду.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає не в повній мірі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. ч.1, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 21.10.2013 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

До набрання вироком законної сили обрано ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взято його під варту в залі суду.

Строк покарання ОСОБА_5 рахується з 21 жовтня 2013 року.

Цивільний позов прокурора Великобагачанського району до ОСОБА_5 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілих в сумі 3995 гривень 97 копійок залишено без розгляду.

Цивільні позови ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 до ПАТ «СК «АХА Страхування» залишено без розгляду.

Цивільні позови ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 до ПАТ «Укрнафта» задоволені частково, а саме - стягнуто з ПАТ Укрнафта» (04053, місто Київ, провулок Несторівський,3/5) за відшкодування заподіяної злочином моральної шкоди на користь:

- ОСОБА_6, уродженки та жительки села Устивиця Великобагачанського району 100000,00 (сто тисяч) гривень;

- ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1 - 70000,00 (сімдесят тисяч ) гривень;

- ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця с. Устивиця, Великобагачанського району та жителя АДРЕСА_2 - 30000,00 (тридцять тисяч) гривень.

Стягнуто з ПАТ Укрнафта» на користь ОСОБА_6 витрати на правову допомогу в сумі 1000,00 (одна тисяча) гривень, на користь ОСОБА_7 -1000,00 (одна тисяча) гривень, на користь ОСОБА_2 - 500,00 (п'ятсот) гривень, а всього 2500,00 (дві тисячі п'ятсот) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_5 судові витрати (т.1, а.с.8-11).

Вирок набрав чинності 26 грудня 2013 року (т.1, а.с.13-15).

Як установлено зазначеним вироком, близько 10 години 20 хвилин 14 грудня 2012 року ОСОБА_5, керуючи службовим автомобілем ГАЗ-33023, д.н.з. НОМЕР_4, який належить ПАТ «Укрнафта», в селі Устивиця, Великобагачанського району, Полтавської області, рухався по автодорозі «Велика Багачка - Гоголево - Великі Сорочинці», де в районі 8 км.+800 м. вищевказаної автодороги в селі Устивиця, Великобагачанського району, в порушення вимоги п.12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, втратив контроль за рухом автомобіля, не впорався з його керуванням та здійснив виїзд на зустрічну смугу руху. Внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ-21061, д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням власника ОСОБА_7, який рухався по своїй смузі руху в зустрічному напрямку.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля ВАЗ-21061, д.н.з. НОМЕР_3, ОСОБА_7, 1966 р.н., згідно висновку судово-медичної експертизи №164 від 15.02.2013 року отримав тілесні ушкодження у вигляді переломів кісток тазу та правої гомілки, забоїв м'яких тканин тазу та правої нижньої кінцівки, які відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознаками тривалого розладу здоров'я.

Пасажир автомобіля ВАЗ-21061, д.н.з. НОМЕР_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, згідно висновку судово-медичної експертизи №63 від 18.07.2013 року отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому обох стегон, відкритого перелому обох кісток правої променевої кістки, перелому 2-5 п'ясних кісток лівої кисті, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, рани лобної ділянки зліва, рани язика, забою нирок, які супроводжувалися явищами травматичного шоку другого ступеню та постгеморагічною анемією, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію розладу здоров'я, поєднаного зі стійкою втратою працездатності не менше, ніж на одну третину.

Пасажир автомобіля «ВАЗ-21061» ОСОБА_10, 1997 року народження, згідно висновку судово-медичної експертизи №1670-а від 09.02.2013 року отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з крововиливами під оболонку та в речовину головного мозку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент їх спричинення, а в даному випадку потягли смерть.

Установлено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ГАЗ-33023, д.н.з. НОМЕР_4, ПАТ «Укрнафта», застрахована в АТ «СК «АХА Страхування» згідно з Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/5804049 від 22.01.2012 року на строк до 21.01.2013 року (т.1, а.с.85).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ-21061, д.н.з. НОМЕР_3, ОСОБА_7 застрахована в Полтавському обласному управлінні ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» згідно з Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/6135392 від 02.05.2012 року на строк до 01.05.2013 року (т.1, а.с.84).

17.12.2012 р. ОСОБА_7 звернувся до Великобагачанського відділу ПрАТ «УПСК» з Заявою-повідомленням про зазначену дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 14.12.2012 р. (т.1, а.с.83).

У справі наявні копії медичних документів, квитанцій, чеків та виписок Банку про рух коштів щодо понесених позивачами витрат на лікування у зв'язку з ДТП та поховання ОСОБА_10, наданих ними в АТ «СК «АХА Страхування» (т.1, а.с.90-167, 184-216).

Так, 31.01.2014 р. та 17.09.2014 р., згідно платіжних доручень №87192, №130986 АТ «СК «АХА Страхування» виплачено ОСОБА_2, відповідно 4502,00 грн. та 5550,00 грн. страхового відшкодування в рахунок понесених витрат на поховання ОСОБА_10 на підставі поданих заяв від 16.01.2014р. та 09.09.2014р. та погоджених між ними Розрахунків суми страхової виплати (т.1, а.с.232-236).

12.09.2014р. згідно платіжного доручення №130274 АТ «СК «АХА Страхування» виплачено ОСОБА_7 6428,00 грн. страхового відшкодування в рахунок понесених витрат на його лікування на підставі поданої 09.09.2014р. заяви та погодженого між ними Розрахунку суми страхової виплат (т.1, а.с.237-239).

15.09.2014р., згідно платіжного доручення №130498 АТ «СК «АХА Страхування» виплачено ОСОБА_2 6600,00 грн. страхового відшкодування в рахунок понесених витрат на лікування ОСОБА_7 на підставі поданої 09.09.2014 р. заяви та погодженого між ними Розрахунку суми страхової виплати (т.1, а.с.240-242).

15.09.2014р., згідно платіжного доручення №130503 АТ «СК «АХА Страхування» виплачено ОСОБА_6 5863,60 грн. страхового відшкодування в рахунок понесених витрат на її лікування на підставі поданої 09.09.2014р. заяви та погодженого між ними Розрахунку суми страхової виплати (т.1, а.с.243-245).

15.09.2014р., згідно платіжного доручення №130504 АТ «СК «АХА Страхування» виплачено ОСОБА_2 5419,00 грн. страхового відшкодування в рахунок понесених витрат на лікування ОСОБА_6 на підставі поданої 09.09.2014 р. заяви та погодженого між ними Розрахунку суми страхової виплати (т.1, а.с.246-248).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_6 про стягнення 13608,00грн. моральної шкоди у зв'язку зі смертю доньки, 50000,00 грн. внаслідок настання летального випадку-смерті її дочки, 20647,00грн. внаслідок встановлення другої групи інвалідності, 6048,00грн. відшкодування відповідно до ст.24 ЗУ «Про страхування»; ОСОБА_7 про стягнення 3553,20грн. відшкодування відповідно до ст.24 ЗУ «Про страхування», пов'язаного з перебуванням на лікуванні та 50000,00грн. внаслідок настання летального випадку-смерті його дочки, а також ОСОБА_2 про відшкодування 5000,00 грн. заподіяної йому моральної шкоди, місцевий суд обґрунтовано виходив із безпідставності та недоведеності вимог у цій частині.

Такі висновки суду відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на нормах права, виходячи з наступного.

У відповідності до п.27.1 ст.27 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004р. N 1961-IV(далі-Закон N 1961-IV) в редакції від 18.11.2012р., що діяла на момент скоєння ДТП 14.12.2012 року, право на отримання відшкодування за шкоду, пов'язану зі смертю потерпілого, мають особи, які знаходилися на утриманні потерпілого та особи, які взяли на себе витрати на поховання.

Вирішуючи питання по позовним вимогам ОСОБА_6 про стягнення 13608,00грн. моральної шкоди у зв'язку зі смертю доньки та 50000,00 грн. внаслідок настання летального випадку, а також аналогічною позовною вимогою ОСОБА_7 про стягнення 50000,00грн. внаслідок настання летального випадку-смерті їх дочки, місцевий суд, застосовуючи наведену норму, вірно виходив із того, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не перебували на утриманні своєї дочки, яка на час ДТП та смерті була неповнолітньою, а тому не мають права на відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю дочки.

Відповідно до ст.24 Закону N 1961-IVв редакції від 18.11.2012р., що діяла на момент скоєння ДТП, у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів (п.п.24.1).

Витрати, пов'язані з лікуванням потерпілого в іноземних державах, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено із страховиком чи МТСБУ (п.п.24.2).

Зазначені витрати мають бути підтверджені документально відповідним медичним закладом охорони здоров'я (п.п.24.3).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про стягнення з відповідача на їх користь 6048,00 грн. та 3553,20 грн. витрат, пов'язаних зі стійкою втратою працездатності, суд першої інстанції обґрунтовано виходив як із того, що на підтвердження вказаних витрат позивачами не надано документальних доказів відповідного медичного закладу охорони здоров'я, як це передбачено наведеними вимогами ст.24 Закону N 1961-IVв редакції від 18.11.2012р., так і з того, що за наявними у справі доказами ОСОБА_7 виплачено 6428,00 грн. страхового відшкодування в рахунок понесених витрат на його лікування; ОСОБА_6 - 5863,60 грн. страхового відшкодування в рахунок понесених витрат на її лікування, що підтверджується підписаними ними розрахунками суми страхової виплати та платіжними дорученнями (т.1, а.с.237-239, 243-245).

Також, як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 виплачено відповідачем 6600,00 грн. в рахунок понесених витрат на лікування ОСОБА_7 (а.с.240-242) та 5419,00 грн. в рахунок понесених витрат на лікування ОСОБА_6 (а.с.246-248) і 4502,00 грн. та 5550,00 грн. страхового відшкодування в рахунок понесених витрат на поховання сестри ОСОБА_10 (а.с.233-236).

Окрім того, при обґрунтуванні зазначеної позовної вимоги позивачі посилаються на нормативний акт, який не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки зазначена ними норма Закону N 1961-IVв редакції від 04.02.3013р. (а саме щодо стягнення зі Страховика страхового відшкодування за шкоду, пов'язану з лікуванням потерпілого, що становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування…)не діяла на момент заподіяння шкоди позивачам внаслідок ДТП, що сталася 14.12.2012 року.

Відповідно до п.26.1 ст.26 Закону N 1961-IVв редакції від 18.11.2012р. у зв'язку із стійкою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються доходи, не отримані потерпілим у результаті стійкої втрати потерпілим працездатності (інвалідності), які не відшкодовуються за рахунок іншого обов'язкового виду страхування.

У матеріалах справи наявне пенсійне посвідчення НОМЕР_5 серії НОМЕР_6 видане ОСОБА_6 Пенсійним фондом України 23.10.2013р. (терміном дії до 31.08.2014р.), вид пенсії: по інвалідності, 2 група.

Згідно ст.33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції від 09.12.2012р.), пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається інвалідам II групи у розмірі 90 відсотків пенсії за віком.

Звертаючись з вимогою про відшкодування шкоди внаслідок встановлення їй другої групи інвалідності в розмірі 20647,00грн., ОСОБА_6 посилається на нормативний акт, який не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки на момент скоєння ДТП норма Закону N 1961-IVв редакції від 04.02.3013р. (а саме щодо виплати Страховиком 18 мінімальних заробітних плат у разі встановлення II групи інвалідності) не діяла, а діяла наведена вище норма Закону в редакції від 18.11.2012р.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_6 виплачується пенсія по інвалідності, що є відшкодуванням не отриманих доходів, у результаті стійкої втрати потерпілим працездатності (інвалідності) за рахунок обов'язкового державного пенсійного страхування, у зв'язку з чим у АТ «СК «АХА Страхування» не виникає обов'язку щодо відшкодування доходів, не отриманих ОСОБА_6 у результаті інвалідності та обґрунтовано відмовив у стягненні з відповідача на користь ОСОБА_6 20647,00грн.

Враховуючи вищевикладене доводи апеляційної скарги в зазначеній частині колегія суддів вважає неспроможними і такими, що задоволенню не підлягають.

За змістом п.п.22.3 Закону N 1961-IVв редакції від 18.11.2012р. потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України (435-15). Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України (435-15). При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону.

Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого (п.п.9.3 Закону N1961-IV).

Частиною першою та пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Колегія суддів вважає, що, правомірно відмовивши ОСОБА_2 у стягненні на його користь 5000,00грн. моральної шкоди, з урахуванням у т.ч. того, що за змістом п.22.3 Закону моральна шкода відшкодовується Страховиком лише потерпілим, до яких позивач ОСОБА_2 не належить, оскільки по даній справі потерпілими є ОСОБА_10, яка загинула внаслідок ДТП, а також її батьки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, суд першої інстанції, разом із тим, не врахував, що зазначена вимога стосовно позивачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є частково обґрунтованою, виходячи з наведених норм права та тієї обставини, що матеріали справи не містять доказів щодо відшкодування моральної шкоди саме Страховиком у визначеному спеціальним законом розмірі.

Таким чином, з АТ «СК «АХА Страхування» підлягає стяґненню на користь кожного з потерпілих (ОСОБА_6 та ОСОБА_7.) по 2500,00грн., що у сукупності становить 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 Закону, а саме 5000, 00грн.

За таких обставин рішення місцевого суду у цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд вправі скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити рішення по суті позовних вимог з підстав порушення або неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України з ПрАТ «Страхова Компанія «АХА Страхування» необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору на користь держави.

Керуючись ст.ст.303,307, п.4 ст.309, ст.ст.316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2, - задовольнити частково.

Рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 22 грудня 2014 року в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «АХА Страхування» на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по 5000,00грн. грошового відшкодування заподіяної моральної шкоди на кожного, - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «АХА Страхування» на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по 2500,00 (дві тисячі п'ятсот гривень 00коп.) грн. грошового відшкодування заподіяної моральної шкоди на кожного.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «АХА Страхування» 243,60 грн. судового збору на користь державного бюджету.

В іншій частині рішення місцевого суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий : /підпис/ Т.О. Кривчун

Судді : /підпис/ Ю.В. Дряниця

/підпис/ Л.І. Пилипчук

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Т.О. Кривчун