Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 4-с/641/32/2015 Справа № 641/2710/15-ц
У Х В А Л А

23 червня 2015 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Онупко М.Ю.,

за участю секретаря - Кисіль О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», заінтересована особа відділ державної виконавчої служби Люботинського міського управління юстиції Харківської області,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Люботинського міського управління юстиції Харківської області ОСОБА_2 в якій просив визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Люботинського міського управління юстиції Харківської області ОСОБА_2 по винесенню постанов про повернення виконавчого документа стягувачеві, постановити окрему ухвалу відносно старшого державного виконавця Личкань І.І. з приводу допущених нею порушень закону при виконанні рішень суду.

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що 18.12.2013 року Комінтернівським районним судом м. Харкова було винесено рішення по цивільній справі № 641/12622/13-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 52 618,86 грн. 31.03.2014 року виконавчий лист по справі № 641/12622/13-ц був виданий Комінтернівським районним судом м. Харкова представнику ПАТ КБ «ПриватБанк».

08.05.2014 року представником ПАТ КБ «ПриватБанк» до відділу державної виконавчої служби Люботинського районного управління юстиції Харківської області подано заяву про відкриття виконавчого провадження.

06.03.2015 року на адресу ПАТ КБ «ПриватБанк» надійшла постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві, що ухвалена 29.12.2014 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Люботинського районного управління юстиції Харківської області ОСОБА_2 В зазначеній постанові підставою для повернення виконавчого документа стягувачеві було твердження державного виконавця, що 30.10.2014 року на адресу стягувача було направлено лист щодо здійснення авансування витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій. Однак, до ПАТ КБ «ПриватБанк»не надходило жодних листів від відділу державної виконавчої служби Люботинського міського управління юстиції Харківської області ні про авансування витрат, ні постанова про відкриття виконавчого провадження, у звязку з чим заявник був вимушений звернутися до суду із скаргою.

В судове засідання представник заявника ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_4 не зявився, надав до суду заяву про розгляд скарги за його відсутності, зазначену скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник відділу державної виконавчої служби Люботинського міського управління юстиції Харківської області ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення скарги заперечував в повному обсязі.

В наданих до суду запереченнях зазначив, що при здійсненні виконавчих дій державним виконавцем Личкань І.І. дотримано вимог Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, у встановлений строк відкрито виконавче провадження, та відповідно до приписів п. 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» копію постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше 10.11.2014 року надіслано сторонам виконавчого провадження за вихідним номером 1377, також направлено запити до Реєстраційної служби, УДАІ, ОАДБ, державної інспекції сільського господарства, ДПІ, пенсійних органів. Крім того, 17.11.2014 року державним виконавцем прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження. Згідно інформації УДАІ встановлено, що транспортні засоби за боржником не зареєстровано, а також встановлено, що боржник ОСОБА_3 на обліку в органах ДПС не перебуває, доходу не отримує. Також згідно інформації ПФУ боржник пенсію не отримує, інформацію про останнє місце роботи відсутня. З інформаційної довідки з державного реєстру речових прав та реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на нерухоме майно не зареєстровано.

На адресу ПАТ КБ "ПриватБанк" направлено лист щодо авансування витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, та з звязку з відсутністю такого авансування постановою від 29.12.2014 року виконавчий документ повернуто стягувачеві. При цьому, ПАТ КБ "ПриватБанк" повторно звернувся до ВДВС з заявою про відкриття виконавчого провадження та 24.04.2015 року державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що заява ПАТ КБ „ПриватБанк" підлягає задоволенню виходячи з наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 31 березня 2014 року Комінтернівським районним судом м. Харкова було видано виконавчий лист по справі № 641/12622/13-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 52 095,90 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 05 жовтня 2006 року, а також судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 522,96 грн., а всього 52 618,86 коп. (а.с. 4).

08 травня 2014 року представником ПАТ КБ «ПриватБанк» до відділу державної виконавчої служби Люботинського районного управління юстиції Харківської області подано заяву з проханням відкриття виконавчого провадження.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Люботинського міського управління юстиції Харківської області ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження від 10 листопада 2014 року відкрито виконавче провадження № 45395343 з примусового виконання виконавчого листа № 641/12622/13-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 52 095,90 грн. заборгованість за кредитним договором б/н від 05 жовтня 2006 року, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 522,96 грн., а всього 52 618,86 коп. (а.с. 37).

29 грудня 2014 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Люботинського міського управління юстиції Харківської області ОСОБА_2 виконавчий документ на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» повернуто стягувачеві. У вказаній постанові зазначено, що 30.10.2014 року на адресу стягувача було направлено лист щодо здійснення авансування витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, в якому одночасно було попереджено стягувача про повернення виконавчого документа в разі не авансування витрат, проте станом на 29.12.2014 року авансування витрат стягувачем не здійснено.

Частиною 1 ст. 14 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачені гарантії виконання судового рішення.

Згідно п. 9 ч. 3 ст. 124 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також учасників виконавчого провадження, закріплює їхні права та обов'язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження.

Нормами цивільного процесуального закону передбачено особливий порядок судового контролю за виконанням судових рішень, який визначений у розділі VII ЦПК України, і передбачає, зокрема, обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Статтею 19 Закону України Про виконавче провадження визначено підстави для відкриття виконавчого провадження. Так, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, серед іншого, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Частиною 1 ст. 42 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що з метою забезпечення провадження виконавчих дій стягувач може за погодженням з державним виконавцем внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби певну грошову суму для здійснення необхідних витрат або покриття їх частини, якщо інше не передбачено цим Законом.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно п. 3.14. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 N 512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за N 489/20802, авансові внески для здійснення необхідних витрат на забезпечення провадження виконавчих дій або для покриття їх частини можуть бути зроблені стягувачем шляхом перерахування цих коштів безпосередньо на відповідний рахунок органу ДВС. Суму коштів, яку необхідно внести на відповідний рахунок органу ДВС, стягувач визначає за погодженням з державним виконавцем з урахуванням необхідних витрат для проведення робіт.

В обґрунтування заперечень проти скарги ВДВС посилається на направлення 30.10.2014 року на адресу ПАТ КБ «ПриватБанк» листа про необхідність авансування витрат на проведення виконавчих дій з відповідним попередженням про можливість повернення виконавчого листа.

Згідно ч. 1 ст. 31 Закону України Про виконавче провадження копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

На підтвердження направлення стягувачеві листа від 30.10.2014 року виконавчою службою доказів не надано.

Доказів отримання стягувачем такого листа або доведення державним виконавцем змісту листа до відома ПАТ КБ "ПриватБанк" матеріали виконавчого провадження також не містять, авансування витрат на проведення виконавчих дій є правом стягувача, в листі ВДВС не вказано авансування яких саме виконавчих дій та у якому розмірі необхідно здійснити.

Таким чином, прийняття 29.12.2014 року державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа є необґрунтованим.

У відповідності до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про неправомірність дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Люботинського міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо повернення виконавчого документа стягувачеві.

При цьому при виборі способу захисту порушеного права стягувача суд враховує, що на даний час ПАТ КБ "ПриватБанк" повторно звернувся до ВДВС з заявою про відкриття виконавчого провадження та 24.04.2015 року державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження.

З приводу вимог скарги про постановлення за результатами розгляду скарги окремої ухвали суд вважає за необхідне зазначити, що з урахуванням повноважень суду при розгляді скарги на дії державного виконавця, визначених ст. 387 ЦПК України, в зазначеній частині скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 209, 210, 383, 386, 387 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Люботинського міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29 грудня 2014 року, ВП №45395343.

В решті скаргу залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -ОСОБА_6