АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Українець В.В.
№ 22-ц/796/9037/2015 Доповідач - Борисова О.В.
Справа № 760/3563/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Мазурик О.Ф., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Кутц А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України» на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 22 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України», третя особа Первинна профспілкова організація Всеукраїнської професійної спілки «Захист справедливості» працівників публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України» про скасування наказу та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року позивач звернулася до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ «Національний депозитарій України» про скасування наказу від 08 грудня 2014 року № 131-К про притягнення її до дисциплінарної відповідальності та оголошення догани та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначила, що наказ від 08 грудня 2014 року № 130-к про притягнення її до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за порушення трудової дисципліни, а саме за відсутність на робочому місці в період з 09 по 31 жовтня 2014 року є незаконним. У зазначений період вона була присутня на робочому місці, підтвердженням чого є табель робочого часу за жовтень 2014 року. Безпідставними є підтвердження її відсутності на робочому місці фіксацією такого факту засобами забезпечення пропускного режиму в орендованих ПАТ «Національний депозитарій України» приміщеннях за адресо: м. Київ, вул. Тропініна, 5-В.

Вказала, що засобами забезпечення пропускного режиму встановлений саме пропускний режим, а не фіксація відсутності або присутності працівника на роботі. Вона не була ознайомлена з правилами використання засобів пропускного режиму наявними в орендованих ПАТ «Національний депозитарій України» приміщеннях на вул. Тропініна, 5-В, в м.Києві, які відповідач застосував у якості підтвердження порушення нею трудової дисципліни. Виконання покладених на неї службових завдань вимагало її періодичної присутності в офісі ПАТ «Національний депозитарій України» на вул. Б. Грінченка, 3 в м. Києві, і жодним документом не визначено місце розташування її робочого місця.

Відповідач пропустив строк для притягнення її до дисциплінарної відповідальності, оскільки посилається, що виявив порушення нею трудової дисципліни в період з 09 по 31 жовтня 2014 року.

Крім того, того вона є членом профспілки і згідно протоколу установчих зборів Профспілки від 18 липня 2014 року обрана Головою профспілкового комітету. Листом від 05 грудня 2014 року № 05/12 Первинна профспілкова організація Всеукраїнської професійної спілки «Захист справедливості» працівників ПАТ «Національний депозитарій України» повідомила відповідача, що не дає згоди на вчинення таких дій, оскільки вважає безпідставним притягнення її до дисциплінарної відповідальності.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 22 травня 2015 року позов ОСОБА_1 до ПАТ «Національний депозитарій України», третя особа Первинна профспілкова організація Всеукраїнської професійної спілки «Захист справедливості» працівників ПАТ «Національний депозитарій України» про скасування наказу та відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Визнано незаконним наказ ПАТ «Національний депозитарій України» від 08 грудня 2014 року № 131-К про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1

Стягнуто з ПАТ «Національний депозитарій України» на користь ОСОБА_1 500 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, а також на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи та неправильну оцінку доказів просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Зазначає, що єдиними доказами порушень позивача, які відповідають вимогам ст.59 ЦПК України могли бути лише відеозаписи та лист ПАТ «Розрахунковий центр», проте судом першої інстанції взято до уваги наявність табелю робочого часу позивача за жовтень 2014 року, який відсутній в матеріалах справи.

Вказує, що лист третьої особи від 05 грудня 2014 року № 05/12, яким відповідачу було відмовлено у наданні згоди на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є ідентичним поясненням, наданими останньою Національному депозитарію України 03 грудня 2014 року, що дає підстави стверджувати про упередженість представників третьої особи у порушеному питанні, та, як наслідок, необ'єктивність зазначеного обґрунтування.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Позивач, її представник та представник третьої особи проти задоволення апеляційної скарги заперечували та просили її відхилити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що докази порушень позивача не відповідають вимогам ст.ст. 58,59 ЦПК України, притягнення до дисциплінарної відповідальності відбулося без згоди профспілкового комітету та профспілковий комітет обґрунтовано відмовив у наданні згоди на притягнення останньої до дисциплінарної відповідальності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала в трудових відносинах з відповідачем з 01 вересня 1999 року згідно наказу № 13-к.

Протоколом установчих зборів Первинної профспілкової організації Всеукраїнської професійної спілки «Захист справедливості» працівників ПАТ «Національний депозитарій України» від 18 липня 2014 року ОСОБА_1 обрана головою цієї первинної профспілкової організації.

Як вбачається з матеріалів справи 04 грудня 2014 року відповідач звернувся до Первинної профспілкової організації Всеукраїнської професійної спілки «Захист справедливості» працівників ПАТ «Національний депозитарій України» з приводу порушення ОСОБА_1 трудової дисципліни та надання згоди на притягнення останньої до дисциплінарної відповідальності.

Листом від 05 грудня 2014 року №05/12 Первинна профспілкова організація Всеукраїнської професійної спілки «Захист справедливості» працівників ПАТ «Національний депозитарій України» повідомила відповідачу, що відповідно до протоколу засідання Профкому Профспілки ПАТ «Національний депозитарій України» від 04 грудня 2014 року відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та відмовила у наданні згоди на вчинення таких дій.

Наказом від 08 грудня 2014 року № 131-к відповідач оголосив ОСОБА_1 догану.

Судом встановлено, що рішенням Первинної профспілкової організації Всеукраїнської професійної спілки «Захист справедливості» працівників Публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України» від 04 грудня 2014 року відмовлено у надані згоди на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності з мотивів недоведеності факту вчинення нею порушень, зазначених у поданні та відсутності об'єктивних підстав для такої відповідальності. Про вказане рішення профспілкового комітету у встановлений законом строк відповідач був повідомлений.

При цьому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно зазначив, що рішення профспілкового комітету є обґрунтованим виходячи з наступного.

Профспілковий комітет погодився з тим, що засобами забезпечення пропускного режиму забезпечується саме пропускний режим, а не фіксація відсутності та/або присутності працівника на роботі.

Крім того, виконання покладених на позивача службових завдань потребує періодичної її присутності в офісі, що знаходиться на вул. Б. Грінченка, 3 в м. Києві.

Трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях згідно ст.142 КЗпП України визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборного органу первинної профспілкової організації.

Неодноразові звернення профспілок ПАТ «Національний депозитарій України» щодо необхідності затвердження правил внутрішнього трудового розпорядку залишено без уваги.

Відповідно до листа за підписом голови Правління ПАТ «Національний депозитарій України» єдиною підставою, яка свідчить про періодичну відсутність ОСОБА_1 на робочому місці з 09 по 29 жовтня 2014 року є фіксація не роботодавця, його працівників, чи засобів фіксації, розташованих на робочому місці позивача, а фіксація засобами забезпечення пропускного режиму власником приміщення, тобто орендодавцем.

Суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що такі докази порушень позивача не відповідають вимогам статей 58, 59 ЦПК України щодо належності та допустимості, та вказують суть порушень режиму пропускної системи, допущених позивачем, а не порушень трудової дисципліни, чи відсутності її на робочому місці певний час у певний період.

Відповідно до ч.2 ст.252 КЗпП України та ч.2 ст.41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України у постанові від 22 жовтня 2014 року у справі № 6-163цс14, застосування якої є обов'язковим в силу ст.360-7 ЦПК України, однією з гарантій можливості здійснення працівниками підприємства, установи, організації обраних до складу виборної профспілкової організації своїх повноважень є заборона притягнення їх до дисциплінарної відповідальності без попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а тому колегія суддів вважає, що наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є незаконним оскільки винесений з порушенням ч.2 ст.252 КЗпП України та ч.2 ст.41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Разом з цим, відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Оскільки позивача незаконно було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, то суд обґрунтовано частково задовольнив позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди та з урахуванням вимог розумності і справедливості визначив розмір такої шкоди в сумі 500 грн.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта про те, що відповідач мав право не брати до уваги відмову профспілкового комітету у наданні згоди на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, оскільки це питання розглядалося за поданням власника, рішення профспілкового комітету приймалося більшістю членів комісії і було обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги щодо невірної оцінки судом доказів колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки при ухваленні рішення відповідно до ст.212 ЦПК України суд першої інстанції оцінив докази з урахуванням вимог ст.ст. 58, 59 ЦПК України та на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин ухвалив рішення відповідно до заявлених позовних вимог.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И ЛА:

Апеляційну скаргу відповідача публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України» відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 22 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: