АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді Гаращенка Д.Р.

суддів Ратнікової В.М., Мазурик О.Ф.

при секретарі Хоменку О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр конфліктології і права» ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на рішення головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києва Проца Віктора Степановича, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії відділу Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві у якій, з уточненнями, просив визнати незаконною постанову державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 15.07.2013 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. На думку скаржника, дана постанова є незаконною, оскільки йому не було надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження та інші процесуальні документи виконавчого провадження, що порушило його права, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року вказану скаргу задоволено. Визнано незаконною постанову державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в м . Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.07.2013 у виконавчому проваджені № 38175477.

Справа № 752/22177/14
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6886/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Фролов М.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, 08 квітня 2015 року директор ТОВ «Центр конфліктології і права» ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на вказану ухвалу, у якій, посилаючись на грубе порушення норм процесуального права, просив її скасувати та ухвалити нову ухвалу про відмову у задоволенні скарги. В обґрунтування заявлених вимог апелянт вказав що, ОСОБА_2 декілька разів звертався до ТОВ «Центр конфліктології і права» з проханням надати відстрочку у сплаті боргу, в тому числі і після відкриття виконавчого провадження, а тому йому весь час було відомо про існування боргу. Крім того, посилаючись на Постанову Пленуму ВССУ від 07.02.2014 №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», апелянт вважає, що суд помилково прийняв скаргу до розгляду, оскільки вона повинна розглядатися в рамках адміністративного судочинства, а тому повинен був закрити провадження по справі, на підставі ст. 205 ЦПК України.

Також, на думку апелянта, суд першої інстанції незаконно розглянув скаргу не залучивши стягувача до справи в якості заінтересованої особи.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник просили відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники процесу у судове засідання не зявилися, були належним чином повідомлені про день, час та місце апеляційного розгляду, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе провести судове засідання за їх відсутністю.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка Д.Р., Стахевича О.М. та його представника, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 30.05.2013 державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в м . Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №38175477 на виконання виконавчого напису нотаріуса №3925 від 10.04.2013.

Постановою державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві від 15 липня 2013 року накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2 та оголошена заборона на його відчуження в рамках вказаного виконавчого провадження.

30 грудня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві. Обґрунтовуючи свої вимоги, вказував, що постанова державного виконавця про арешт майна та заборону на його відчуження від 15.07.2013 є незаконною, оскільки йому не було надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження та інші процесуальні документи виконавчого провадження.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_2 суд першої інстанції, керувався нормами Закону України «Про виконавче провадження» та Цивільного процесуального Кодексу України, розглянув справу в рамках цивільного судочинства.

Однак колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погодитись не може оскільки воно прийнято з порушенням норм процесуального права.

Згідно ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ч. 5 ст.82 ЗУ «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) можуть бути оскаржені до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

В абзаці 2 пункту 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року, встановлено, що не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі й під час виконання виконавчих написів нотаріуса. Такі скарги подаються до відповідного адміністративного суду.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції з порушенням норм процесуального права відкрив провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 на рішення головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києва Проца В.С., та ухвалив рішення яке підлягає скасуванню..

Згідно п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Судова колегія вважає, що апеляційна скарга директора ТОВ «Центр конфліктології і права» ОСОБА_1 частково підлягає задоволенню, ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року скасуванню, а провадження у справі належить закрити.

Керуючись ст.ст. 205, 218, 303-305, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр конфліктології і права» ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року скасувати.

Провадження по справі за скаргою ОСОБА_2 на рішення головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києва Проца Віктора Степановича закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді