Справа №482/1511/14-ц 20.07.2015 20.07.2015 20.07.2015
Провадження №22-ц/784/1732/15
Провадження №22ц/784/1732/15 Головуючий в першій інстанції Гажа О.П.
Категорія 23 Доповідач в апеляційній інстанції Самчишина Н.В.
Рішення

Іменем України

20 липня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Самчишиної Н.ІВ.,

суддів: Галущенка О.І., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Гордійчук С.С.,

за участю:

- представника позивача ОСОБА_3,

- відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційними скаргами

ОСОБА_5 та ОСОБА_4

на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 08 червня 2015 року ухвалене за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення орендної плати, визнання частково недійсним договору оренди нежилого приміщення, зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди,

встановила:

26 серпня 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду з вищезазначеним позовом до ОСОБА_4, який неодноразово уточнювала та обґрунтовувала наступним.

25 квітня 2012 року між нею та ОСОБА_4 укладено договір оренди нежилого приміщення, що належить їй на праві власності, строком дії з 01 травня 2012 року до 01 травня 2014 року, з продовженням строку у разі відсутності заяви про припинення договору.

Відповідно до цього договору, відповідачу передано нежиле приміщення площею 105,8 кв. м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та з метою підприємницької діяльності, а саме - для розміщення салону краси «ІНФОРМАЦІЯ_1». Щомісячна орендна плата, згідно умов договору, становила 1 000 грн. Проте, відповідач не сплачувала орендну плату, у зв'язку з чим за 34,36 місяців утворилася заборгованість у розмірі 33 360 грн.

Крім того, відповідач неналежно ставилася до збереження орендованого майна.

Так, 30 травня 2014 року внаслідок обстеження приміщення в присутності відповідача встановлено, що в приміщенні обідрані шпалери на стінах, відсутні електричні лампочки на стелі в кількості 72 шт., плафони, вимикачі - 21 шт.,

-2-

розетки - 14 шт., міжкімнатні двері в зборі з замком - 3 шт., душова кабіна, унітаз, мийка, змішувач, кам'янка (сауна), дзеркала - 3 штуки по 3 кв. м.

До того ж, позивач зазначала, що друге речення пункту 4.2 договору оренди нежилого приміщення, який суду надала відповідач, містить суму затрат понесених орендарем 127 803 грн., яка не відповідала її волевиявленню та була відсутня при укладенні договору.

Внаслідок вказаної протиправної поведінки відповідача позивачу заподіяна моральна шкода, яка оцінена нею в 5 000 грн.

Посилаючись на вищезазначене, порушення умов договору та вимоги ст. 625 ЦК України позивач просила стягнути з відповідача 39 009 грн. 98 коп. заборгованості за договором оренди з урахуваннях індексу інфляції, 3 % річних в розмірі 1 680 грн. 48 коп., 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, визнати недійним друге речення п. 4.2 вказаного договору та зобов'язати відповідача усунути погіршення приміщення, по узгодженню з нею, шляхом оклеювання шпалер у внутрішніх кімнатах, встановлення відсутніх електролампочок, плафонів, вимикачів, розеток, міжкімнатних дверей в зборі із замком, душової кабіни, унітазу, мийки, змішувача, кам'янки (сауни), дзеркал.

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 08 червня 2015 року позов ОСОБА_5 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 орендну плату в розмірі 24 000 грн., інфляцію в розмірі 263 грн. 26 коп., 3 % річних - 727 грн. 90 коп., а всього 24 991 грн. 16 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 судові витрати в сумі 2 667 грн. 41 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду змінити та задовольнити її позовні вимоги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просила змінити рішення суду в частині стягнення заборгованості по орендній платі з урахуванням індексу інфляції, трьох процентів річних та витрат, пов'язаних з проведенням судової експертизи. В запереченнях на апеляційну скаргу позивача, відповідач, посилаючись на безпідставність її доводів, просила апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, дослідивши надані докази та перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 про стягнення орендної плати, суд першої інстанції виходив з того, між сторонами склалися договірні правовідносини з приводу оренди нежитлового приміщення, відповідно до яких сторони взяли на себе певні зобов'язання, але відповідач не виконувала своїх зобов'язань щодо сплати орендної плати. Тому дійшов висновку, що орендна плата підлягає стягненню до дня фактичного звільнення

-3-

орендарем приміщення, до 30 травня 2014 року, з урахування індексу інфляції та 3 % річних.

Відмовляючи у задоволенні інших позовних вимог, суд виходив з їх необґрунтованості та безпідставності.

Колегія суддів не з усіма висновками суду погоджується.

Згідно ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За правилами ч.ч. 1,2 ст. 793 цього Кодексу договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі.

Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформлюється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Повернення наймачем предмета договору найму оформлюється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється (ч.1,2 ст. 793 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що 25 квітня 2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, як фізичною особою підприємцем, укладено в простій письмовій формі договір оренди нежилого приміщення, що належить позивачу, за умовами якого остання передала, а ОСОБА_4 прийняла в строкове платне користування нежиле приміщення загальною площею 105, 8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 строком з 01 травня 2012 року до 01 травня 2014 року, для здійснення підприємницької діяльності, а саме - для розміщення салону краси "ІНФОРМАЦІЯ_1" (а.с.5-6).

Щомісячна орендна плата встановлена в сумі 1 000 грн. (п. 4.1 договору).

Цим договором сторони передбачили, що оплата оренди та комунальних послуг орендарем здійснюється по день фактичного звільнення приміщення (п.3.5 договору).

Пунктом 3.2 договору передбачена можливість пролонгації цього договору на той самий строк і на тих самих умовах, якщо ні одна із сторін протягом одного місяця до закінчення строку дії даного договору не заявить про бажання його припинення або зміни умов. Згідно п. 2.7 договору, приймання об'єкту оренди та його повернення здійснюється двосторонньою комісією.

З матеріалів справи вбачається, що приймання об'єкту оренди здійснено на підставі акта приймання - передачі від 25 квітня 2012 року, а фактичне звільнення приміщення відповідачем здійснено 30 травня 2014 року, що підтверджується актом обстеження комісії 30 травня 2014 року, у якому позивач зазначила про те, що не приймає, а відповідач, що передала об'єкт оренди.

В період дії договору орендарем сплачена орендна плата в сумі 1 000 грн.

-4-

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

Отже, встановив те, що відповідач в порушення умов укладеного договору не сплачувала орендодавцю орендну плату передбачену договором, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про її стягнення з відповідача на користь позивача за період дії договору до дня фактичного звільнення нею приміщення (до 30 травня 2014 року) в сумі 24 000 грн. та відмовив у стягненні орендної плати за період після цього. Тому рішення в цій частині є законними і обґрунтованим та не підлягає скасуванню або зміні.

За такого, доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 щодо стягнення орендної плати після фактичного звільнення відповідачем об'єкту оренди, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки не узгоджуються з вказаними умовами договору.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що виникнення між сторонами зобов'язання є грошовими, а тому на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідач повинна сплатити відповідачу суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Те, що після початку розгляду справи по суті, позивач уточнила позовні вимоги в частині застосування до відповідача відповідальності за порушення грошового зобов'язання згідно ст. 625 ЦК України, на думку колегії суддів не є підставою для скасування рішення суду та відмови у задоволенні цих вимог, оскільки такі вимоги були предметом судового розгляду, з приводу них сторони давали пояснення та надавали докази і вони вирішені судом. Тому посилання відповідача в апеляційній скарзі на порушення вимог ст. 31 ЦПК України, як на підставу скасування рішення суду та відмови у задоволенні вказаних вимог не заслуговують на увагу.

Разом з тим, суд першої інстанції правильно встановив, що відповідач повинна сплатити позивачу суму боргу відповідно до положень ст. 625 ЦК України, проте допустив помилку в підрахунках, оскільки нарахування індексу інфляції та трьох процентів річних проводяться за кожен місяць окремо з урахуванням тих сум, які встановлювалися кожного місяця за період прострочення.

Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути за період з січня 2013 року по травень 2014 року суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 24 578 грн. 20 коп. (2012 року індекс інфляції встановлений 99, 8%, тому не ураховується; в січні 2013 року орендна плата відповідачем не сплачена (1 000 грн. х 102, 08 % (сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу (з лютого 2013 року по 01 червня 2015 року)) - 1 000 грн. = 20 грн. 80 коп.; березень 2013 року - (1 000 грн. х 102,16%) - 1000 грн. = 21 грн. 60 коп.; квітень 2013 року - (1 000 х 102,24 %) - 1000 грн. = 22 грн. 40 коп.; травень 2013 року - (1 000 грн. х 102, 32 %) - 1000 грн. = 23 грн. 20 коп.; червень 2013 року - (1 000 грн. х 102,42 %) - 1000 грн. = 24 грн. 20 коп.; липень 2013 року - (1 000 грн. х

-5-

102, 53 %) - 1000 грн. = 25 грн. 30 коп.; серпень 2013 року - (1 000 грн. х 102, 68 %) - 1000 грн. = 26 грн. 80 коп.; вересень 2013 року - (1 000 грн. х 102, 80 %) - 1000 грн. = 28 грн.; жовтень 2013 року - (1 000 грн. х 102,93 %) -

1000 грн. = 29 грн. 30 коп.; листопад 2013 року - (1 000 грн. х 103,07 %) - 1000 грн. = 30 грн. 70 коп.; грудень 2013 року - (1 000 грн. х 103, 21 %) - 1000 грн. = 32 грн. 10 коп. В січні 2014 року орендна плата не сплачена, тому в лютому 2014 року (1 000 грн. х 103, 61% (сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу (з лютого 2014 року до 01 червня 2015 року)) - 1 000 грн. = 36 грн. 10 коп.; березень 2014 року (1 000 грн. х 103, 81 %) - 1000 грн. = 38 грн. 10 коп.; квітень 2014 року (1 000 грн. х 103, 92 %) - 1 000 грн. = 39 грн. 20 коп.; травень 2014 року ( 1 000 грн. х 103, 97%) - 1 000 грн. = 39 грн. 70 коп. Крім того, станом на 01 січня 2013 року сума заборгованості по орендній платі складала 7 000 грн. (7 000 грн. х 102,01% (сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу (з січня 2013 року до 01 червня 2015 року)) - 7 000 грн. = 140 грн. 70 коп. Отже, індекс інфляції за весь час прострочення становитиме 578 грн. 20 коп. ( 20 грн. 80 коп. + 21 грн. 60 коп. + 22 грн. 40 коп. + 23 грн. 20 коп. +24 грн. 20 коп. + 25 грн. 30 коп. + 26 грн. 80 коп. +28 грн. + 29 грн. 30 коп. + 30 грн. 70 коп32 грн. 10 коп. + 36 грн. 10 коп. + 38 грн. 10 коп. + 39 грн. 20 коп. + 39 грн. 70 коп. = 140 грн. 70 коп.).

Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню три проценти річних за період з 01 липня 2012 року (1 000 грн. орендної плати сплачена в квітні 2012 року, дата оплати орендної плати не визначена) по 04 червня 2015 року в сумі 1 406 грн. 08 коп. (1000 грн. х 1099 днів прострочення сплати х на 0,008% за один день (3%:365) = 87грн. 92 грн.; 1000 грн. х 1068 днів прострочення сплати х на 0,008% за один день (3%:365) = 85 грн. 44 коп.; 1000 грн. х 1037 днів прострочення сплати х на 0,008% за один день (3%:365) = 82 грн. 96 коп.; 1000 грн. х 1007 днів прострочення сплати х на 0,008% за один день (3%:365) = 80 грн. 56 коп.; 1000 грн. х 976 днів прострочення сплати х на 0,008% за один день (3%:365) = 78 грн. 08 коп.; 1000 грн. х 946 днів прострочення сплати х на 0,008% за один день (3%:365) =75 грн. 68 коп.; 1000 грн. х 915 днів прострочення сплати х на 0,008% за один день (3%:365) =73 грн. 20 коп.; 1000 грн. х 887 днів прострочення сплати х на 0,008% за один день (3%:365) =70 грн. 96 коп.; 1000 грн. х 856 днів прострочення сплати х на 0,008% за один день (3%:365) =68 грн. 48 коп.; 1000 грн. х 826 днів прострочення сплати х на 0,008% за один день (3%:365) = 66 грн. 08 коп.; 1000 грн. х 795 днів прострочення сплати х на 0,008% за один день (3%:365) =63 грн. 60 коп.; 1000 грн. х 765 днів прострочення сплати х на 0,008% за один день (3%:365) =61 грн. 20 коп.; 1000 грн. х 734 днів прострочення сплати х на 0,008% за один день (3%:365) =58 грн. 72 коп.; 1000 грн. х 703 днів прострочення сплати х на 0,008% за один день (3%:365) = 56 грн. 24 коп.; 1000 грн. х 673 днів прострочення сплати х на 0,008% за один день (3%:365) =53 грн. 84 коп.; 1000 грн. х 642 днів прострочення сплати х на 0,008% за один день (3%:365) = 51 грн. 36 коп.; 1000 грн. х 612 днів прострочення сплати х на 0,008% за один день (3% : 365) = 48 грн. 96 коп.;

-6-

1000 грн. х 581 днів прострочення сплати х на 0,008% за один день (3%:365) = 46 грн. 48 коп.; 1000 грн. х 550 днів прострочення сплати х на 0,008% за один день (3%:365) =44 грн.00 коп.; 1000 грн. х 522 днів прострочення сплати х на

0,008% за один день (3%:365) =41 грн. 76 коп.; 1000 грн. х 491 днів прострочення сплати х на 0,008% за один день (3%:365) =39 грн. 28 коп.; 1000 грн. х 461 днів прострочення сплати х на 0,008% за один день (3%:365) =36 грн. 88 коп.; 1000 грн. х 430 днів прострочення сплати х на 0,008% за один день (3%:365) =34 грн. 40 коп.)

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності та відсутності підстав визнання недійсним договору оренди нежилого приміщення в частині другого речення п. 4.2. згідно ст. 215 ЦК України.

Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

За приписами частини 1 статті 203 ЦК України угода визнається недійсною у разі коли вона суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до приписів статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

З матеріалів справи вбачається, що позивач оригіналу договору оренди нежилого приміщення не надала, відповідач надала.

Пунктом 4. 2 договору передбачено, що орендна плата за весь період користування приміщенням зараховується в рахунок проведених орендарем робіт щодо відновлення (поліпшення) об'єкта оренди.

Зі змісту договору, який надано відповідачем, вбачається, що загальна сума затрат понесених орендарем становить сто двадцять сім тисяч вісімсот три гривні.

Висновком судово-технічної експертизи документів № 15374/14-33 від 10 квітня 2015 року, проведеного Київським науково - дослідницьким інститутом судових експертиз, встановлено, що у рядок, що починається словами «Загальна сума затрат понесених Орендарем становить…» п. 4.2 основного тексту спірного договору оренди були внесені зміни шляхом видалення лінії підкреслювання, в місці розташування «сто двадцять…», та на місці видалення даного реквізиту виконаний друкований текст зі змістом - «сто двадцять сім тисяч вісімсот три гривні», шляхом додрукування його за допомогою знакосинтезуючого пристрою - лазерного принтера персонального комп'ютера, але не за допомогою лазерного принтера, яким надрукований основний текст досліджуваного договору.

Позивач в суді заперечувала те, що вказана в п. 4.2 сума була вказана у договорі при його укладені з відповідачем.

Як пояснила в суді відповідач ОСОБА_4 наданий нею суду екземпляр договору, їй надала позивач після того, як між ними була узгоджена загальна

-7-

сума затрат понесених на поліпшення об'єкту оренди. При цьому, вона пояснила, що вказана сума понесених затрат на момент підписання ними договору оренди не була узгоджена та вказана в договорі оренди.

Додаткові угоди сторони не укладали. Відповідач не надала належні та допустимі докази, які б свідчили про понесені нею фінансові затрати щодо відновлення (поліпшення) об'єкта оренди після укладення договору.

Отже, як встановлено при укладанні договору оренди нежилого приміщення від 25 квітня 2012 року сторони в договорі не вказали загальну суму затрат понесених орендарем.

За таких обставин, підстав вважати, що спірні умови договору мали місце, а оригінал договору, який надала відповідач, є належним договором, який дійсно був укладений між сторонами, немає.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про безпідставність вимог позивача, щодо визнання недійсним договору оренди нежилого приміщення у вказаній частині з підстав ст. 215 ЦПК України, який суду було надано відповідачем.

Щодо позовних вимог ОСОБА_5 про покладення на відповідача обов'язку усунути погіршення приміщення, по узгодженню з нею, шляхом оклеювання шпалер у внутрішніх кімнатах, встановлення відсутніх електролампочок, плафонів, вимикачів, розеток, міжкімнатних дверей в зборі із замком, душової кабіни, унітазу, мийки, змішувача, кам'янки (сауни), дзеркал, то колегія суддів виходить з того, що відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Втім, такий спосіб захисту цивільного права, який обрала позивач - спонукання до вчинення відповідачем вказаних в позові дій, не можна вважати належним способом захисту у розумінні ст.16 ЦК України, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні вказаної вимоги.

Між тим, відмова у задоволені вказаних вимог з цих підстав не позбавляє ОСОБА_5 права пред'явити до суду позов про захист права власності на вказане майно у інший спосіб.

Крім того, висновок районного суду про безпідставність вимог позивача щодо відшкодування моральної шкоди за порушення відповідачем умов договору оренди, є обґрунтованим, оскільки норми закону, які регулюють спірні

-8-

правовідносини, як і укладений між сторонами договір оренди нежитлового приміщення, не передбачають відшкодування моральної шкоди орендодавцю у разі порушення орендарем умов договору.

Разом з тим, згідно ст. 88 ЦПК України суд помилково вирішуючи питання про розподіл судових витрат стягнув з відповідача на користь позивача понесені останньою витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи.

Суд відмовив у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_5 про визнання недійсним в частині договору оренди, у зв'язку з чим було призначено судову експертизу, тому не підлягають стягненню з відповідача витрати позивача, пов'язані з її проведенням. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню лише судовий збір в сумі 259 грн. 84 коп.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду в частині стягнення розміру заборгованості по орендній платі та розподілу судових витрат - зміні.

В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 08 червня 2015 року в частині стягнення розміру заборгованості по орендній платі та розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 25 984 (двадцять п'яти тисяч дев'ятсот вісімдесят чотири) грн. 28 коп. заборгованості, з яких: 24 578 грн. 20 коп. заборгованість по орендній платі з урахуванням інфляції; 1 406 грн.08 коп. - 3% річних, а також 259 грн. 84 коп. судового збору.

В іншій частині зазначене рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді: