Провадження № 2/643/775/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2015 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Погасій О.Ф., при секретарі Бровкіної М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування;

та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Моторного(транспортного) страхового бюро України, третя особа ОСОБА_2, про визнання незаконним рішення про відшкодування шкоди, суд, -

В С Т А Н О В И В:

До суду 17 листопада 2014 року надійшла позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, у розмірі 43 187,37 гривень, а також судових витрат.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 16.12.2010 року о 15 год. 10 хв. в м. Харкові ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Chevrolet» державний номерний знак 77746ХР, допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3, що належить ОСОБА_2. На дату скоєння ДТП ОСОБА_1 не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача у ДТП підтверджується постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.04.2011 року. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2. Розмір завданих збитків, згідно висновку № 0501 від 14.02.2011 року, завданої власнику колісного транспортного засобу марки «Kia» державний номерний знак НОМЕР_2 внаслідок ДТП 16.12.2010 р., становить 57 798,35 грн. Зазначена шкода винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі, та власник транспортного засобу з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВС/3153219 (термін дії з 28.07.2010 р. до 27.07.2011 р.). 25.10.2011 року МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 43 187,37 грн., відповідно до п.п.«а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

19 лютого 2015 року ОСОБА_1 подав до суду зустрічну позовну заяву до МТСБУ про визнання незаконним рішення МТСБУ (наказу № 2953 від 09.11.2011 року) про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_2 у розмірі 43 187,37 грн. (а.с.66-68).

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_1 посилається на те, що обовязковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 25500,00 грн., а з урахуванням розміру франшизи в сумі 510 грн., розмір страхового відшкодування становить 24 990,00 грн. Отже, стягнення витрат на відновлювальний після ДТП ремонт автомобіля та витрат, повязаних з відшкодуванням вартості проведеного експертного дослідження в сумі, що перевищує розмір страхового відшкодування, є неправомірними. Відповідач вважає, що МТСБУ було прийняте неправомірне, невмотивоване рішення про здійснення відшкодування. Особа, на користь якої було виплачено страхове відшкодування, повідомила МТСБУ лише 15.08.2011 року, а не у встановлений законом трьохденний термін, МТСБУ неправомірно прийняло висновок спеціаліста авто товарознавчого дослідження з визначення суми матеріальних збитків ОСОБА_4 № 0501 від 14.02.2011 р. як за основу розрахунку при вирішенні питання про розмір виплати матеріальної шкоди та відшкодувало вартість відновлювального ремонту у розмірі 42 637,37 грн. і вартість проведеного експертного дослідження у розмірі 550,00 грн., оскільки спеціаліст ОСОБА_5, який склав такий висновок, не мав права на проведення таких експертиз.

Ухвалою суду від 19.02.2015 року зустрічна позовна заява прийнята до спільного розгляду з первісним позовом (а.с.79).

19 лютого 2015 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду письмові заперечення проти первісного позову, в яких у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів матеріальної шкоди, та МТСБУ необґрунтовано прийняло рішення про здійснення страхових виплат (а.с.71).

Ухвалою суду від 07.04.2015 р. до участі в справі в якості третьої особи залучена ОСОБА_2 (а.с.99-100).

10 червня 2015 року до суду надійшли письмові заперечення МТСБУ проти зустрічного позову, в яких позивач просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на те, що відповідно до діючого законодавство, відмова МТСБУ у проведенні виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку, це є право, а не обовязок МТСБУ. В той же час Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції на момент ДТП від 16.11.2008 р. не містив і не містить підстав для відмови для проведення страхової виплати у звязку з недотриманням триденного строку на повідомлення МТСБУ. ДТП мала місце 16.12.2010 р. і вже 21.12.2010 р. потерпіла ОСОБА_2 звернулась до МТСБУ з повідомленням про настання ДТП. 07.01.2011 р. надійшла заява ОСОБА_2 на проведення оцінки пошкодженого транспортного засобу, транспортний засіб було оглянуто 13.01.2011 р. Згідно засвідченої копії Сертифікату Фонду Державного майна України № 7304/08 від 17.06.2008 р., дійсного до 17.06.2011 р., ОСОБА_5 дозволена практична оціночна діяльність в напрямку (спеціалізації) оцінка дорожніх транспортних засобів, та він має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача. Посилання відповідача ОСОБА_1 про те, що ліміт відповідальності МТСБУ встановлено 25500 грн., та МТСБУ не вирахувало франшизу, не відповідає дійсності, оскільки розпорядженням Державної комісії з врегулювання ринків фінансових послуг № 566 від 09.07.2010 р. встановлено обовязкові ліміти відповідальності страховика за договорами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 50 000,00 грн.

Позивач МТСБУ просив слухати справу без участі представника МТСБУ за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, про що виклав у письмовій заяві.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечував у повному обсязі, зустрічну позовну заяву підтримав та просив задовольнити, посилаючись на те, що рішення МТСБУ про виплату ОСОБА_2 страхового відшкодування є неправомірним, оскільки ліміт відповідальності МТСБУ за шкоду, заподіяну майну, за полісом встановлений у розмірі 25500 грн., при цьому розмір франшизи становить 510,00 грн.

Представник відповідача ОСОБА_6, яка діє на підставі довіреності (а.с.60), проти задоволення позовних вимог МТСБУ до ОСОБА_1 заперечувала, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 до МТСБУ підтримала.

Представник третьої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_3, який діє на підставі договору про надання юридичної допомоги і свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.112,113), вважав доцільним задовольнити позовні вимоги МТСБУ до ОСОБА_1, проти задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 заперечував, зазначивши, що на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 03.06.2014 року, що набрало законної сили, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди 8309,89 грн. та на користь ОСОБА_3В на відшкодування моральної шкоди 1000,00 грн., спричинених внаслідок ДТП, відкриті виконавчі провадження з примусового виконання рішення суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 16.12.2010 року о 15 год. 10 хв. в м. Харкові ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Chevrolet» державний номерний знак 77746ХР, допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3. За постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.04.2011 року № 3-109/11, що набрала законної сили постановою апеляційного суду Харківської області від 26.05.2011 р., винним у ДТП визнаний ОСОБА_1, який порушив вимоги п.п.8.1., 10.1. Правил дорожнього руху України, що підтверджується ксерокопіями зазначених постанов (а.с.8-15).

Власником автомобіля НОМЕР_1 є ОСОБА_2, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.27).

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження, що підтверджується ксерокопією довідки ВДАІ з обслуговування м. Харкова та АТІ (а.с.38).

13 січня 2011 року був складений протокол (акт) огляду транспортного засобу № 0501 автомобіля НОМЕР_1 (а.с.34).

Потерпіла ОСОБА_2 21.12.2010 р. звернулась до МТСБУ з повідомленням про настання ДТП, що підтверджується ксерокопією зазначеного повідомлення.

В результаті ДТП власнику автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_2 було спричинено шкоду, розмір якої встановлений висновком спеціаліста автотоварознавчого дослідження по визначенню суми матеріального збитку від 14.02.2011 року № 0501 ФО-П ОСОБА_5, та складає 57 798,35 гривень (а.с.16-33).

Згідно висновку додаткового дослідження (уточнення) до висновку спеціаліста № 0501 автотоварознавчого дослідження по визначенню суми матеріального збитку, складеного ФО-П ОСОБА_5 18.10.2011 р., вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_1 визначена у розмірі 51165 грн. 22 коп.

Згідно ксерокопії Сертифікату Фонду Державного майна України № 7304/08 від 17.06.2008 р. ОСОБА_5 дозволена практична оціночна діяльність в напрямку (спеціалізації) оцінка дорожніх транспортних засобів, та він має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача.

Таким чином, посилання відповідача ОСОБА_1, що викладені у зустрічній позовній заяві та запереченнях проти первісного позову, про те, що спеціаліст ОСОБА_5, який склав висновок спеціаліста авто товарознавчого дослідження з визначення суми матеріальних збитків, не мав права на проведення таких експертиз, безпідставні та не доведені.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним обєднанням страховиків, які здійснюють обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам.

Статтею 41 п. 41.1. п.п. «а» Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилось в такому транспортному засобі.

В звязку з тим, що відповідач ОСОБА_1 на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, та не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, відшкодування за завдану матеріальну шкоду добровільно не сплатив, ОСОБА_2 звернулась до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про здійснення виплати шкоди, завданої її автомобілю внаслідок ДТП.

За рішенням Московського районного суду м. Харкова від 03.06.2014 року у справі № 643/21257/13-ц з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 на відшкодування шкоди, завданої ДТП, 8309,89 грн. та на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди 1000,00 грн.

На підставі Наказу № 2953 від 09.11.2011 року Моторне (транспортне) страхове бюро України 14.11.2011 року правомірно здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 в розмірі 43187,37 грн., з яких: пошкоджена шкода по майну у розмірі 42 637,37 грн., витрати на проведення експертизи у розмірі 550,00 грн. (а.с.36, 40-42).

Посилання відповідача ОСОБА_1 про те, що обовязковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 25500 грн., а з урахуванням розміру франшизи у сумі 510,00 грн., розмір страхового відшкодування становить 24 990,00 грн., є безпідставним, оскільки Розпорядженням Державної комісії з врегулювання ринків фінансових послуг № 566 від 09.07.2010 р. встановлено обовязкові ліміти відповідальності страховика за договорами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 50 000,00 грн. на одного потерпілого.

Отже, доводи відповідача ОСОБА_1, що викладені у запереченнях проти первісного позову і у зустрічній позовній заяві, та підтримані ним у суді, є безпідставними, недоведеними та такими, що не відповідають діючому законодавству.

Таким чином, підстави для задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином, після сплати позивачем страхового відшкодування, у відповідності до вимог ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у позивача є право зворотної вимоги до власника, водія транспортного засобу, який спричинив ДТП та який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 суми виплаченого відшкодування у розмірі 43 187,37 грн. є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 431 грн. 88 коп. (а.с.1), які відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, суд стягує на користь позивача з відповідача.

Керуючись ст. ст. 1166, 1188, 1191 ЦК України, ст. ст. 22, 28, 38, 39, 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 169, 209, 213-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України, юридична адреса: м. Київ, Русанівський бульвар, 8, п/р 871 в Укрексімбанку м. Києва МФО 322313, ідентифікаційний код 21647131, на відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, 43 187 грн. 37 коп. та суму сплаченого судового збору у розмірі 431 грн. 88 коп., а всього стягнути 43 619 грн. 25 коп. (сорок три тисячі шістсот девятнадцять гривень 25 копійок).

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Моторного(транспортного) страхового бюро України, про визнання незаконним рішення наказу № 2953 від 09.11.2011 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_2, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ф. Погасій