Справа № 734/930/15-ц Провадження № 22-ц/795/1280/2015 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Соловей В. В. Доповідач - Шевченко В. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 07 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

В квітні 2015 року ОСОБА_6 звернулася з позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_7, 10 червня, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно до повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вона з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі та від цього шлюбу мають неповнолітню дитину сина ОСОБА_8. Посилаючись на ті обставини, що батько дитини - відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість позивач просила задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 07 травня 2015 року позовні вимоги задоволені: стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_7 аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 10 квітня 2015 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати зазначене рішення Козелецького районного суду.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду постановлене при неповному з'ясуванні обставин по справі. Апелянт посилається на те, що він проживає разом із позивачкою та їх дитиною, ОСОБА_5 зазначає що суд фактично визнав факт того, що він ухиляється від виконання батьківських обов»язків та зобов»язав сплачувати аліменти лише на підставі того що він є батьком дитини та не врахував, що всі його кошти та кошти дружини є спільною сумісною власністю, які використовуються ними спільно як подружжя. На думку апелянта,кожен із членів подружжя виконує свій обовязок з утримання неповнолітнього сина.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що між сторонами зареєстровано шлюб 02.08.2003 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В ході судового засідання апеляційного суду сторони підтвердили що з травня 2015 року шлюбні відносини між ними припинені і сторони проживають окремо, неповнолітній син ОСОБА_8 проживає разом із позивачкою .

Виходячи із змісту ст.181 СК України визначені способи виконання батьками обов»язку утримувати дитину, у разі невиконання обов»язку одним із батьків утримувати дитину за домовленістю, стягнення аліментів проводиться за рішенням суду.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_6 зазначила, що із лютого 2015 року ОСОБА_5 став менше виділяти коштів на потреби сім»ї та на утримання сина ОСОБА_8 у зв»язку з чим стало складніше забезпечувати неповнолітнього всім необхідним для його утримання, тому вона змушена була звернутися до суду із заявою про утримання аліментів з відповідача. Дані обставини свідчать про неврегульованість між сторонами питання щодо обов»язку відповідача утримувати свою неповнолітню дитину, та права позивача на звернення до суду з відповідним позовом

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що батьки зобов"язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, та виходячи з положень ч.3 ст. 181ст.182 СК України присудив із ОСОБА_5 кошти(аліменти) на утримання сина ОСОБА_8 в розмірі 1/4частини всіх видів заробітку(доходу) до досягнення ним повноліття.

Враховуючи зазначене, є безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 щодо відсутності підстав для присудження з нього коштів на утримання неповнолітнього сина, оскільки неспростованим є факт невиконання ним (відповідачем) своїх аліментних зобов»язань що призводить до неповного задоволення матеріальних і духовних потреб неповнолітньої дитини.

Після оцінки фактичних обставин справи правової суті спору, та змісту правової норми що застосовується, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку що позов слід задовільнити.

У звязку з тим, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду, а рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні, апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст..ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 07 травня 2015 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: