У х в а л а

іменем україни

17 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Амеліна В.І., Гончара В.П., Карпенко С.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (далі - ПрАТ «СК «Провідна») про стягнення суми страхового відшкодування, за касаційною скаргою ОСОБА_5, поданою в інтересах ОСОБА_4, на рішення апеляційного суду Київської області від 21 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 13 березня 2013 року між ним та ПрАТ «СК «Провідна» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до умов якого було застраховано належний позивачу автомобіль «Nissan X-Trаil», державний реєстраційний номер НОМЕР_1. 04 лютого 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено застрахований транспортний засіб. Позивач звернувся до страхової компанії за виплатою страхового відшкодування із заявою та всіма необхідними для цього документами. Відповідно до п. 11.1 Договору страхування відповідачем застрахований автомобіль було направлено для визначення вартості пошкоджень і розміру страхового відшкодування на СТО ТОВ «Авто Актив». Відповідач зобов'язаний був протягом 10 днів скласти страховий акт із визначенням розміру страхового відшкодування та протягом 15 днів здійснити страхове відшкодування, однак відповідачем виплату страхування було здійснено лише 20 червня 2014 року у розмірі 119 652,41 грн, яка була визначена на підставі рахунку ТОВ «Авто Актив» № 2 від 25 березня 2014 року. За час затримки виплати страхового відшкодування внаслідок зростання курсу долара США та цін на товари вартість відновлювального ремонту зросла і відповідно до рахунку ТОВ «Авто Актив» № 2 від 29 травня 2014 року склала 139 592,24 грн, внаслідок чого ним було сплачено різницю в розмірі 19 939,83 грн та 59,82 грн комісії банку за перерахування вказаної суми грошових коштів. З огляду на зазначене, просив суд, збільшивши позовні вимоги, стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування у розмірі 19 939,83 грн, комісію банку згідно тарифів у розмірі 59,82 грн, пеню у розмірі 2 012,56 грн, інфляційні втрати за весь час прострочення у розмірі 1 316,03 грн та три відсотки річних в розмірі 250,75 грн.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 30 грудня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_4, суму страхового відшкодування в розмірі 19 939,83 грн, сплачену комісію банку у розмірі 59,82 грн, пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 2 012,56 грн, інфляційні втрати у розмірі 1 316,03 грн та три відсотки річних у розмірі 250,75 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 21 квітня 2015 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд обґрунтовано виходив із недоведеності позовних вимог.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження апеляційного суду та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладеного в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 21 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В.І. Амелін
В.П. Гончар С.О. Карпенко