Справа № 401/1410/15-ц; 2/401/736/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" червня 2015 р. Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого - судді Гармаш Т.І., при секретарі Липко О.А, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Світловодську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, розірвання договору, стягнення грошових коштів та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 у якому просить розірвати договір від 18 грудня 2014 року, укладеного між нею та відповідачем про надання послуг з виготовлення та передачу у власність конструкцій ПВХ загальною площею 6,5 кв. м. Стягнути з відповідача на її користь сплачену вартість замовлення за ненадані послуги у сумі 6000 грн. Стягнути з відповідача на її користь у відшкодування моральної шкоди 3000 грн.

Свій позов мотивує тим, що у грудні 2014 року вона вирішила встановити у своїй квартирі пластикові вікна. У звязку із чим звернулась до відповідача ОСОБА_2, з яким у подальшому був укладений договір від 18.12.2014 року. Окрім цього був визначений дизайн пластикових вікон. На виконання договору нею була сплачені кошти у сумі 6000 грн., які вона отримала у кредит в ПАТ «Альфа Банк». Однак у січні 2014 року відповідач передав їй лише одне вікно, яке відповідало обумовленому дизайну, а друге вікно виявилось глухим без секції для провітрювання, що на її думку не відповідає будівельним нормам. Звернувшись із претензією до відповідача, вона отримала відповідь, що провітрювання квартири вона може здійснювати з іншої кімнати. За проведення робіт з усунення недоліків відповідач додатково запропонував їй сплатити суму 1500 грн., а третє вікно їй взагалі не виготовили. У звязку з цим вона запропонувала відповідачу повернути їй кошти за виготовлені вікна, але він ігнорує її вимоги та на телефонні дзвінки не відповідає, що змусило її звернутися із зазначеним позовом до суду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на відповідні норми Закону України «Про захист прав споживача» та на обставини та докази, що їх стверджують.

Відповідач позов не визнав у повному обсязі та суду пояснив, що дійсно з позивачкою був укладений договір на виготовлення конструкцій пластикових вікон. Відповідно до комерційної пропозиції, яка є додатком до договору позивачка замовила два пластикові вікна з профілю Stello III та фурнітурою OXOR. Одне із замовлених позивачкою вікон складається з двох частин, одна із яких є поворотно-відкидною, а друге вікно є глухим. Під кожним технічним креслення є підпис позивачки, про що свідчить її намір придбати вікно саме такого виду конструкції. Виконавши замовлення він в межах строків доставив вікна на адресу позивачки, але вона не погодилась підписати акт прийому передачі та при цьому вказала, що одне вікно взагалі відсутнє, а інше не відповідає замовленню. Тобто за твердженням позивачки, вона нібито замовляла три вікна, одне з яких відсутнє, а інше не відповідає замовленню. З таким твердженням відповідач не погоджується, посилаючись на договір та додаток до нього, яким є комерційна пропозиція та просить у позові відмовити. Крім цього відповідач вказав, що він був готовий за додаткову плату змінити конструкцію глухого вікна, та відповідно встановити секцію для провітрювання, що дозволяє такий тип вікон, який замовила позивачка, але вона відмовилась.

Заслухавши доводи сторін, зясувавши обставини справи, перевіривши докази, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що між позивачем (замовником) та відповідачем (виконавцем) 18 грудня 2014 року був укладений договір, згідно якого відповідач зобовязався виготовить та передати у власність позивача ПВХ конструкції. Вартість замовлення складає 6000 грн. (а.с.5,49).

Відповідно до п. 2.4. Договору вартість замовлення включає ціну виготовлення, зберігання та доставки виробів, узгоджених в Додатку до договору № 1, яка є невідємною частиною цього договору.

Замовник відповідно до п. 3.1 вказаного договору зобовязується сплатити у повному обсязі та прийняти готові вироби згідно з умовами договору.

З комерційної пропозиції, яка є додатком № 1 до договору (а.с.21) встановлено, позивачка замовила два вікна, одне із них згідно технічного креслення складається із двох частин, одна із яких є глухою, а інша поворотно-відкидною, друге вікно є глухим. На кресленнях маються розміри вікон. Під вказаними технічними кресленнями мається, підпис позивачки. Також позивачка своїм підписом погодила що загальні розмірі, конфігурація та комплектація оплачених нею робіт відповідає її замовленню. Достовірність та справжність свого підпису на цьому документі позивачка не заперечує.

У судовому засіданні у якості свідка був допитаний ОСОБА_3, який безпосередньо знімав розміри вікон та узгоджував з позивачкою конфігурацію та комплектацію вікон. Свідок пояснив, що коли він прибув до позивачки, то вона спочатку забажала встановити у квартирі всі вікна, але коли була порахована приблизна їх вартість, то вона змінила свої наміри і виявила бажання замовити лише два вікна і щоб здешевити вартість замовлення просила виготовити всі вікна глухі. На що він пояснив позивачці, що з міркувань техніки безпеки вікно на кухні повинно бути обовязково із провітрюванням, оскільки у неї виникнуть проблеми з технічними службами. Після цього замовник погодилась, що вікно на кухні повинне бути з провітрюванням. Виходячи із вартості замовлення та своїх фінансових можливостей позивачка замовила ще одне вікно, з міркувань економії коштів забажала, щоб воно було глухим. Саме таку конфігурацію вікон він відобразив у технічному кресленні та погодив із позивачкою. Свою згоду із замовленням вона підтвердила своїми підписами.

Беручи до уваги вказані обставини суд погоджується з доводами відповідача, що саме така кількість, комплектація та конфігурація вікон була узгоджена із замовником, як зазначено у комерційні пропозиції.

Представник позивача не визнає комерційну пропозицію (додаток № 1 до договору) як офіційний документ та вказує що основним документом, яким має бути узгоджена кількість, комплектація та конфігурація вікон є Замовлення № 2 від 20.12.2014 року (а.с.50), яке не містить підпису позивачки.

З пояснень відповідача встановлено, що Замовлення це технічний документ, який направляється ним заводу виробнику для виготовлення вікон. У вказаному документі замовником виступає саме він, а не позивач ОСОБА_1, а виконавцем виступає завод виробник, який знаходиться у Дніпропетровську, а тому підпису ОСОБА_1 на вказаному документі бути не може.

При дослідженні та порівнянні технічних креслень вікон, які зображені у комерційні пропозиції, що є додатком № 1 до договору (а.с. 21) та які зображені у замовленні № 2 (а.с.50) суд приходить до висновку, що вони є ідентичними.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця). У статті 15 зазначеного Закону, передбачено, що споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

Суд вважає, що відповідач на виконання вимог зазначеної статті надав всю необхідну інформацію споживачу щодо її замовлення, про що свідчить її особистий підпис у додатку № 1 до договору.

У своєму позові позивач посилається також та те, що виготовивши їй пластикове вікно без секції для провітрювання, відповідач не дотримався вимог Державних будівельних норм України, щодо провітрювання житлових будинків. Суд не може погодитися з такою позицією позивача, оскільки вимоги ДБН України застосовуються при проектуванні нових та реконструкції житлових будинків та обовязкові для виконання для замовника та виконавця будівництва або реконструкції житлового будинку. Відповідач ФОП ОСОБА_2 не є ні замовником ні виконавцем будівництва чи реконструкції житлового будинку, а тому на його діяльність не поширюється вимоги ДБН.

Відповідно до п. 1 ч. ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема , шляхом припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Статтею 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг), передбачені у статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема, споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася.

Отже, за змістом зазначених норм розірвання договору на вимогу однієї із сторін допускається, як наслідок істотного порушення стороною зобовязань за договором.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Даючи оцінку доказам, які надані сторонами, суд приходить до переконання, що у судовому засіданні не знайшов підтвердження належними та допустимими доказами факт істотного порушення умов договору відповідачем, а тому у позовні вимоги щодо розірвання договору не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч.4, 5 ст. 653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Беручи до уваги, відсутність підстав для розірвання договору укладеного між сторонами, суд вважає, що правові наслідки розірвання договору, передбачені ст. 653 ЦК України у вигляді повернення вартості замовлення та відшкодування моральної шкоди не можуть бути застосовані до правовідносин, які склалися між сторонами.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не ґрунтуються на законі та договорі та є такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та ст.ст. 611, 651, 653 ЦК України, ст.10 10 Закону України «Про захист прав споживачів, керуючись ст.ст. 10,11,209,212,214-215,217,218 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, розірвання договору, стягнення грошових коштів та моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області через Світловодський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів після його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду : ОСОБА_4

25.06.2015