233 № 233/2458/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді Каліуш О. В., при секретарі Радченко Н.А., за участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користування та розпорядженні майном,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_1, ОСОБА_2 просять усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні своїм майном шляхом визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №4 у будинку № 313 по вул. Інтернаціональна м. Костянтинівка Донецької області, посилаючись на те, що 07 квітня 2005 року ними та відповідачем було приватизоване спірне житлове приміщення.

16 січня 2015 року відповідач ОСОБА_3 подарувала позивачу ОСОБА_1 свою 1/3 частку спірного житлового приміщення, що підтверджується нотаріально посвідченим договором дарування від 16.01.2015 року.

В теперішній час у спірному житловому приміщенні зареєстровані: позивачі, відповідач та дочка відповідача малолітня ОСОБА_4

Проте, відповідач з 2007 року у спірному житловому приміщенні не мешкає, комунальні послуги не оплачує, її особистих речей у ньому не має.

Оскільки ОСОБА_3 залишається зареєстрованою у спірному житловому приміщенні, позивачі вимушені оплачувати комунальні послуги з розрахунком на її перебування у спірній квартирі, вартість яких у теперішній час дуже зросла.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Оскільки відповідач перешкоджає їм, як власникам квартири у здійсненні права розпорядження належним їм майном, вони змушені звернутися до суду з позовною заявою про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

У судовому засіданні позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги підтримали повністю з підстав, наведених у позовній заяві просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявилась, надавши суду нотаріально посвідчену заяву, в якій позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 визнала у повному обсязі, просила позов задовольнити та зазначила, що у теперішній час проживає разом з дочкою у м. Ростов-на-Дону Російської Федерації та просила розглянути справу у її відсутність (а.с.55).

Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 обґрунтовані та підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що спірне житлове приміщення розташовано у квартирі АДРЕСА_1, яке на підставі свідоцтва про право власності б/н від 07.04.2005 року належало ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності в рівних частках по 1/3 частці кожному (а.с. 12).

16 січня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір дарування, посвідчений державним нотаріусом та зареєстрований в реєстрі за №7 16.01.2015 року, згідно якому ОСОБА_1 отримала у дар від ОСОБА_3 1/3 частку квартири за адресою: м. Костянтинівка, вул. Інтернаціональна, 313/4 (а.с. 13).

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №32287472 від 16.01.2015 року підтверджується реєстрація права власності на 1/3 частку квартири за адресою: м. Костянтинівка, вул. Інтернаціональна, 313/4 на імя ОСОБА_1 (а.с. 14).

Отже, на теперішній час власниками спірного житлового приміщення є ОСОБА_1 2/3 частки та ОСОБА_2 1/3 частка.

Згідно довідки про склад сімї № 510, виданої КМ «СЄЗ» 30.04.2015 року, у спірному житловому приміщенні зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 дочка, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 онука (а.с. 8).

Як вбачається з Актів КП «СЄЗ» про перевірку паспортного режиму від 10.03.2014 року, 16.09.2014 року, 23.03.2015 року відповідач за адресою: м. Костянтинівка, вул. Інтернаціональна, 313/4 не проживає з вересня 2007 року (а.с. 9-11).

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для свого власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Отже, з моменту переходу права власності на спірне житлове приміщення до нового власника, відповідач ОСОБА_3 (колишній власник 1/3 частки квартири АДРЕСА_2) втратила право користування спірним житловим приміщенням, а тому має бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_3.

Тож позов слід задовольнити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 209, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_4.

Встановити строк для ознайомлення сторін з повним рішенням 13 липня 2015 року, відклавши до цього строку складання повного рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: О.В. Каліуш