УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Червинської М.Є., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про стягнення заборгованості за договором позики; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_6, про визнання договору позики недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 3 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 10 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_7, посилаючись на те, що 17 вересня 2010 між ним та відповідачами було укладено договір позики на підставі якого останні отримали позику у розмірі 36 500 дол. США. Відповідно до зазначеного договору, відповідачі зобов'язувались повернути позичені кошти частинами (з розстроченням) - по 500 дол. США не пізніше 17 числа кожного місяця в період до 17 серпня 2013 року та здійснити остаточне повернення боргу в сумі - 19 тис. дол. США не пізніше 17 вересня 2013 року. Цього ж дня у забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором позики між ним та ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 було укладено іпотечний договір на підставі якого останні передали в іпотеку йому належну їм на праві власності квартиру АДРЕСА_1. У зв'язку з порушенням відповідачами умов договору та взятих на себе відповідно до цих умов зобов'язань, 6 серпня 2012 року ним на адресу відповідачів було направлено вимоги про дострокове повернення всієї суми боргу в сумі, еквівалентній 32 500 дол. США за курсом на дату сплати, процентів за користування позиченими коштами в сумі, еквівалентній 4 840 доларів США, а також передбаченої умовами договору неустойки у вигляді штрафу (пені) в сумі 689 тис. грн. Після отримання відповідачами вказаних вимог заборгованість в повному обсязі сплачена не була, а відповідачі сплатили його представнику тричі по 1 тис. дол. США в рахунок нарахованої їм неустойки за неналежне виконання їхніх зобов'язань з повернення позики і після цього остаточно припинили повертати свій борг. На підставі викладеного, позивач просив стягнути із ОСОБА_5, ОСОБА_7 заборгованість за договором позики від 17 вересня 2010 року у сумі 43 433 доларів США.

У серпні 2014 року ОСОБА_10 звернулась до суду із зустрічним позовом посилаючись на те, що спірний договір позики укладала у важкому психологічному стані, оскільки її мати - ОСОБА_7 впродовж 2009-2010 років тяжко хворіла на рак. Це стало підставою для укладення вищезгаданого договору позики. Крім того, зазначала, що після квітня 2011 року відсотки за користування коштами за договором позики сплачувала ОСОБА_11 - брату ОСОБА_4, оскільки останній не виходив з нею на зв'язок. На підставі викладеного, просила визнати договір позики від 17 вересня 2010 року недійсним, укладеним під впливом обману та тяжкої обставини.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2014 року провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7, третя особа - ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики - закрито у зв'язку зі смертю відповідача.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 3 грудня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики від 17 вересня 2011 року в сумі 43 433 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 2 грудня 2014 року еквівалентно 656 098 грн 89 коп., яка складається з: основного боргу в сумі 32 500 доларів США, що еквівалентно 490 945грн; процентів за користування позиченими коштами в сумі 9 123 доларів США, що еквівалентно 137 812 грн 03 коп., трьох відсотків річних у сумі 1 810 доларів США, що еквівалентно 27 341 грн 86 коп; неустойку у вигляді штрафу в сумі 1 048 024 грн 50 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 10 березня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено. Зменшено розмір неустойки у вигляді штрафу, що підлягає стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 з 1 048 024 грн 50 коп. до 656 100 грн. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалені судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вирішуючи спір в частині позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про стягнення заборгованості за договором позики, суди, керуючись приписами ст. ст. 625, 1048, 1049, 1050 ЦК України, обґрунтовано виходили із того, що відповідач вчасно не повернула суму позики, тому зобов'язана сплатити грошову суму з урахуванням наслідків прострочення виконання грошового зобов'язання.

Разом з тим, апеляційний суд правомірно зменшив розмір неустойки у зв'язку з тим, що він значно перевищує розмір збитків (ч. 3 ст. 551 ЦК України).

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що оспорюваний договір було укладено під впливом обману або тяжкої обставини.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 3 грудня 2014 року в частині, що незмінена апеляційним судом, та рішення апеляційного суду Харківської області від 10 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.Є. Червинська

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана