САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/844/15-ц
Провадження №2/726/242/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2015 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі: головуючого судді Мілінчук С. В., при секретарі Руснак Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 міська рада, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно, -суд

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно в якій вказує, що 05.01.2011 року помер її батько ОСОБА_6.

Після його смерті відкрилася спадщина на все майно, що належало йому на момент смерті в тому числі і на частку в домогосподарстві у м. Чернівці по вул. Можайського, 50, а саме на частину житлового будинку.

Зазначає, що вказаний житловий будинок був побудований її батьком та його першою дружиною ОСОБА_5 до 1967 року. Після розірвання шлюбу вказаний будинок її батьком був добудований та побудовано нові господарські споруди.

Своїм заповітом, батько позивача все своє майно заповів ОСОБА_1, яка спадщину прийняла. Проте за життя, батько не встиг оформити право власності на побудоване нерухоме майно, а тому позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на вказане майно.

Просить суд ухвалити рішення яким визнати за нею право власності на будівельні матеріали та конструктивні елементи частини житлового будинку літ. «А», що складається з кімнат 2-1, 2-2, 2-3, 2-4. 2-5, 2-6. 2-7 загальною площею 78,6 кв.м., сараю літ. «В», сараю літ. «Г», вбиральні літ. «Е», погребу «Пг», які знаходяться в домогосподарстві за адресою м. Чернівці, вул. Можайського буд. 50 Чернівецької області, як спадкоємця за заповітом.

В судовому засіданні позивач та її представник надали пояснення аналогічні викладеним в позові, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідачі та третя особа в судове засідання не зявилися проте надіслали до суду заяву з проханням справу розглянути у їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Представник відповідача ОСОБА_4 міської ради до суду не зявився, проте належним чином був повідомлений про час та місце судових засідань.

Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів, приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, відповідно до копії свідоцтва про народження серії ІІ-МИ № 452927, копії паспорта серії КР 136556 виданого 25.03.1997 року Садгірським РВ УМВС України в Чернівецькій області та матеріалів спадкової справи є рідною донькою ОСОБА_6.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серї ПЖ № 818995 від 14.05.2009 року, земельна ділянка у м. Чернівці по вул. Можайського, 50 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по 1/2 частині кожному. (а.с.16)

Судом встановлено, що ОСОБА_6, який перебував у шлюбі із ОСОБА_7, на вищевказаній земельній ділянці було збудовано житловий будинок, який станом на 29.08.1967 року складався з двох кімнат, кухні і веранди, сарая та вбиральні. При розірванні шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вказане майно було поділено між ними внатурі. (а.с.15)

05.01.2011 року ОСОБА_6 помер, як це встановлено із копії свідоцтва про смерть серії 1-МИ № 087779 від 06.01.2011 року. (а.с.6)

Як вбачається із матеріалів спадкової справи, зокрема із заповіту складеного на виподок смерті ОСОБА_6, все своє майно де б воно не було і з чого б не складалось він заповів своїй дочці ОСОБА_1 При цьому, особою яка має право на обовязкову частку є дружина померлого ОСОБА_2, проте вона відмовилась від одержання такої частки.

Частина 1 ст. 1233 ЦК України вказує, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин

Згідно із ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Частиною 1 ст. 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем майна її покійного батька.

Звернувшись до нотаріальної контори з метою прийняття спадщини, їй було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину земельної ділянки у м. Чернівці по вул. Можайського, 50, яка належала її батьку. (а.с.17)

Проте, як виявилось, право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими спорудами, в тому числі які були добудовані за життя ОСОБА_6, ним оформлено не було.

Як встановлено із довідок № 976 та №2794 від 19.03.2011 року та 11.11.2008 року виданих ЧКОБТІ, житловий будинок літ «А» по вул. Можайського, 50 у м. Чернівці був самовільно перебудований та в експлуатацію не зданий. Разом з тим, на тариторії будинковолодіння ОСОБА_6 до житлового будинку було прибудовано добудову літ «А2» (1973 р.), сарай літ. «В» (1973 р.), сарай «Г» (1979 р.)

Відповідно до технічного паспорта на вищевказане будинковолодіння, прибудова «А2» скадається із коридору 1-2, столової 2-2, кухні 2-3, кімнати 2-4, кімнати 2-5, кімнати 2-6, ванної кімнати 2-7 загальною площею 78,60 м.кв.(а.с.13)

Таким чином встановлено, що дійсно вказані у прохальній частині добудови та господарські споруди, згідно довідок ЧКОБТІ та технічного паспорту були збудовані ОСОБА_6 після розірвання шлюбу із ОСОБА_5 та перебували у його власності, проте правовстановлюючі документи на будинковолодіння оформлені не були.

Частина 1 статті 376 ЦК України передбачає, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України раво власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Нормами ч.1 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та пункту 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461 встановлено прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку як нерухомого майна.

Також, статтею 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» житловий будинок передбачено як обєкт нерухомого майна, стосовно якого проводиться державна реєстрація прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Тому, до завершення будівництва житлового будинку, та (або) до прийняття його в експлуатацію та (або) до реєстрації права власності на нього житлового будинку як нерухомого майна юридично не існує, натомість в якості обєктів цивільних прав, щодо яких можливо вирішути спір, існують лише будівельні матеріали, обладнання та утворені ними конструктивні елементи.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування" якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК) , до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Таким чином, оскільки право власності на самочинне будівництво, яке було здійснено спадкодавцем ОСОБА_6 зареєстроване не було, та житловий будинок з належними до нього господарськими спорудами в експлуатацію зданий не був, за умови коли єдиним спадкоємцем майна спадкодавця після його смерті є ОСОБА_1, суд вважає за можливе задовольняючи позов визнати за позивачем право власності на будівельні метеріали та конструктивні елементи частини будинковолодіння у м. Чернівці по вул. Можайського, 50.

Керуючись ст. ст. 331, 376, 1233, 1235, 1241, 1273 ЦК України, ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», пункту 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 10, 11, 174, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на спадкове майно після смерті її батька ОСОБА_6, який помер 05.01.2011 року, а саме будівельні матеріали та конструктивні елементи частини житлового будинку літ. «А», що складається з кімнат 2-1, 2-2, 2-3, 2-4. 2-5, 2-6. 2-7 загальною площею 78,6 кв.м., сараю літ. «В», сараю літ. «Г», вбиральні літ. «Е», погребу «Пг», які знаходяться в домогосподарстві за адресою м. Чернівці, вул. Можайського буд. 50 Чернівецької області, як спадкоємця за заповітом.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернівецької області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_8