АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/3982/15 Головуючий 1 інстанції -
Категорія: інші Доповідач -Гальянова І.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого , судді: Гальянової І.Г.,

суддів: Швецової Л.А.,

Кругової С.С.,

за участю секретаря: Сватенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Харківського районного суду Харківської області 01 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_6 про відшкодування витрат на утримання майна та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА :

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 01 квітня 2015 року, позивачу відмовлено в задоволенні вказаних позовних щодо стягнення з ОСОБА_4 на її користь 2872, 28 грн. витрат понесених на комунальні платежі за газ та електроенергію та 50 000, 00 грн. витрат, понесених на утримання будинку АДРЕСА_1 та солідарного стягнення з ОСОБА_4 і ОСОБА_5 60 000,00 грн. моральної шкоди.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення яким повністю задовольнити її позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує невідповідністю висновків суду обставинам справи та наявним у справі доказам, та зазначає, що в період з 2012 року по вересень 2014 року нею та її матір»ю ОСОБА_6. були понесені витрати на комунальні послуги з газо - та електропостачання в загальній 1/2 частину яких повинна відшкодувати відповідач ОСОБА_4 Також зазначає на неправильне застосування до виниклих між нею та відповідачем правовідносин норм матеріального права, а саме: ст.ст. 358,360, 1212 ЦК України , а також вважає безпідставною відмову в задоволенні позовних вимог щодо відшкодування відповідачами моральної шкоди , яка спричинена їй внаслідок розповсюдження інформації, що вона вигнала ОСОБА_4 з зазначеного житлового будинку, у зв»язку з чим колеги по роботі припинили з нею спілкуватись,що спричиняє їй моральні страждання.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_7, посилаючись на законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції та безпідставність доводів апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з»явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення про вручення їм судових повісток (а.с.167-169). Про причини неявки в судове засідання суду апеляційної інстанції не повідомили.

За таких обставин, на підставі ч.2 ст. 305 ЦПК України, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги судова колегія приходить до висновку,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача ОСОБА_4 2872, 28 грн. витрат на комунальні платежі за газ та електроенергію та 50 000, 00 грн. витрат, понесених на утримання будинку АДРЕСА_1, а також в частині солідарного стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 моральної шкоди суд першої інстанції з посиланням на вимоги виходив з відсутності підстав для їх задоволення.

При цьому , судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що на підставі договору дарування від 18 квітня 2014 року, посвідченого нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Цидибрагою С.О. за реєстровим №570, ОСОБА_6 подарувала, а ОСОБА_3 прийняла у дар житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1

Як свідчить вказаний договір, зазначений житловий будинок належав ОСОБА_6 на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 26 квітня 2012 року (а.с.64, 101-102).

Матеріали справи також свідчать про те, що рішенням апеляційного суду Харківської області від 19 листопада 2014 року рішення Харківського районного суду Харківської області від 26 квітня 2012 року було скасовано та ОСОБА_6 відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо визнання права власності на зазначений житловий будинок (а.с.98-100).

Судом першої інстанції також встановлено, що відповідач ОСОБА_4 є зареєстровано, в зазначеному житловому будинку.

Судом першої інстанції також встановлено та підтверджено наявними у справі квитанціями, що оплату послуг з газопостачання ПАТ «Харківмьськгаз» нараховувалось на одну особу , ОСОБА_6 , а оплата за послуг з електропостачання провадилась згідно з показниками лічильника, а відповідач ОСОБА_4 з квітня 2012 року в зазначеному житловому будинку не проживає, а від так і не користується комунальними послугами щодо газо - та електропостачання (а.с.4-40).

Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Будь-яких належних, допустимих та беззаперечних доказів користування відповідачем ОСОБА_4 зазначеними послугами позивачем не надано, як не надано доказів, того що придбані позивачем будівельні матеріали були використані саме на ремонт зазначеного житлового будинку, сама ж реєстрація відповідача ОСОБА_4 в зазначеному житловому будинку , не дає підстави для стягнення з неї на користь позивача зазначених грошових коштів.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача ОСОБА_4 користь позивача 2872, 28 грн. витрат понесених на комунальні платежі за газ та електроенергію та 50 000, 00 грн. витрат, понесених на утримання будинку.

Судова колегія також погоджується з висновком суду щодо відмови позивачу в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь позивача моральної (немайнової) шкоди, виходячи з наступного.

Так, як свідчить позовна заява позивача як на підставу стягнення з відповідачів моральної (немайнової шкоди) остання, з посиланням на вимоги ст. 1167 ЦК України, зазначає на спричинення їй такої шкоди внаслідок розповсюдження ними інформації, що вона вигнала ОСОБА_4 з зазначеного житлового будинку, у зв»язку з чим колеги по роботі припинили з нею спілкуватись, а також подання відповідачем ОСОБА_4 чисельних позовів , де вона є відповідачем, що спричиняє їй моральні страждання.

При цьому, матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 виник спір , як щодо набуття права власності на зазначений вище житловий будинок , так і щодо права на користування цим житловим будинком і це було підставою для звернення відповідача ОСОБА_4 з позовами до суду.

Відповідно статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до своєї гідності та часті. Гідність та честь особи є недоторканою.

Згідно зі статтею 299 ЦК України , фізична особа має на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутись до суду з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації.

В пунктах 15 та 17, роз»ясень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах , може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою для пред»явлення позову і стосується його предмета, була доказом у справі.

Згідно до вимог частин 1 та 3 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та ( або) членів її сім»ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації.

Згідно до ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та ( або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

В ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

В порушення вимог ст. 60 ЦПК України позивач не надала суду доказів, як щодо поширення відповідачами інформації, яка принижує її честь і гідність , так і спричинення їй відповідачами моральної шкоди.

Згідно до вимог ч.2 ст. 308 ЦПК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних підстав.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315, 317, 319, 218 ЦПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області 01 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий, суддя:

Судді :