Справа № 266/1461/15-ц
Провадженя№ 2/266/700/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

09 липня 2015 року м. Маріуполь

Приморський районний суд в складі головуючого судді Пантелєєва Д.Г. при секретарі Сидоровій Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради, про надання дозволу на виїзд дитини кордон,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, вказуючи на те, що вона перебувала з 24.01.2003 р. по 01.7.2006 р. у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, від якого вона має неповнолітню доньку ОСОБА_3, 13.07.2003 року. Відповідач з моменту розірвання шлюбу не цікавиться життям дитини, її розвитком, не займається її вихованням, не приділяє уваги та не забезпечує сина матеріально, дитина знаходиться на повному забезпечені позивача. В звязку із мешканням в зоні проведення антитерористичної операції та з метою оздоровлення дитини виникла необхідність виїзду за межі території України, але відповідач відмовляється в добровільному порядку надавати дозвіл на виїзд, в звязку з чим позивач звертається до суду. Прохає суд надати дозвіл на перетинання кордону України з метою виїзду до Російської Федерації неповнолітній ОСОБА_4 без згоди та супроводу ОСОБА_2 терміном на один рік з дня набрання рішення законної сили.

Позивач в судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду лист, в якому прохає справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує та прохає суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи, Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради в судове засідання хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином.

Згідно положень ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, а за правилами ст. 155 СК України здійснення батьками свої прав та виконання обовязків мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Конвенції про права дитини, ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке, наприклад, може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстокого поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно п. 2 ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок вїзду та виїзду в Україну громадян України», за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 24.01.2003 р. по 01.07.2006 р., від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, своїх батьківських обовязків щодо сина відповідач після розірвання шлюбу не виконував, мешкає окремо від дитини. (а. с. 5, 6).

Відповідно до ст. 53 Конституції України повна загальна середня освіта є обов'язковою.

ОСОБА_3 є дитиною шкільного віку, отримання нею освіти є одним з пріоритетів в розвитку як особистості, тому, враховуючи, що навчальний рік в Україні розпочинається 01 вересня кожного року, суд вважає за необхідне знаходження дитини на території держави для отримання належної освіти.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а їх задоволення захистить права та інтереси дитини, тому вважає що позов є обґрунтованим так таким, що підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 153, 155 СК України, ст. ст. 213, 214, 215, 224 ЦПК України, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. 4 Закону України «Про порядок вїзду та виїзду в Україну громадян України», ст. 53 Конституції України суд,

ВИРІШИВ:

Позов позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини кордон - задовольнити частково.

Надати дозвіл на перетинання кордону України на територію Російської Федерації неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, з дати звернення до суду по 31 серпня 2015 року.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Приморський районний суд м. Маріуполя шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: Пантелєєв Д. Г.