Справа № 343/991/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1521/2015
Головуючий у 1 інстанції Лицур І. М.
Суддя-доповідач Горблянський Я.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

Головуючого: Горблянського Я.Д.

суддів: Матківського Р.Й., Фединяка В.Д.

секретаря: Петріва Д.Б.

з участю: апелянта ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Долинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області, про позбавлення батьківських прав,- за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду від 11 червня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

В травні 2015 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом, вказавши що від шлюбу з відповідачем ОСОБА_3 народився син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 Рішенням Долинського районного суду від 31.03.2014 року шлюб розірваний. Рішенням Долинського районного суду від 17.03.2014 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку. Проте, аліменти відповідач почав сплачувати тільки з жовтня 2014 року. Вказувала, що відповідач більше півтора року не цікавиться та не опікується сином, не надає матеріальної підтримки та умисно не приймає участь у його вихованні.

В зв'язку з наведеним просила позбавити ОСОБА_3 батьківських прав на сина ОСОБА_5

Ухвалою судді від 29.05.2015 року до участі в справі залучено в якості третьої особи - орган опіки та піклування - Службу в справах дітей Долинської РДА.

Рішенням Долинського районного суду від 11.06.2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, вважаючи що суд при його ухваленні в неповній мірі встановив обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильного їх дослідження та оцінки, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

Вказувала, що відповідач навіть при його інвалідності не позбавлений можливості приймати участь у вихованні дитини. Проте, від листопада 2013 року, коли він покинув позивачку, сина він бачив тільки один раз - в приміщенні суду.

Зазначала, що під час розгляду судом позову про стягнення аліментів на утримання сина, ОСОБА_3 подав позов про оспорювання батьківства. Після того, як експертиза ДНК підтвердила його батьківство, він подав заяву про залишення позову без розгляду.

Посилалась також на те, що служба у справах дітей Долинської РДА тричі призначала до розгляду заяву про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, проте він жодного разу на засідання комісії не з'явився, натомість його інтереси представляв батько.

Так, твердження, що відповідач в силу свого захворювання немає фізичної можливості приймати участь у вихованні сина, є надуманим і безпідстапвним. Відповідач працював в Долинській РДА водієм начальника відділу освіти, а на теперішній час техніком Долинської РДА, тобто стан його здоров'я для роботи є задовільним.

Крім того висновок комісії органу у справавх опіки та піклуваня про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав носить лише рекомендаційний характер і не має для суду визначального значення.

За наведених доводів просила оскаржуване рішення скасуваит та ухвалити нове про задоволення її позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволення.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_3 має проблеми зі здоров'ям, з часу розірвання шлюбу між сторонами по справі пройшов не тривалий час і відповідач бажає виховувати свого сина, а тому підстав для позбавлення батьківських прав не вбачається.

Таке рішення суду відповідає встановленим обставинам справи та узгоджується з нормами матеріального та процесуального права.

Встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому 21.11.2009 року виконкомом Тяпчанської сільської ради Долинського району шлюбі. Від шлюбу них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5.

Рішенням Долинського районного суду від 31.03.2014 року задоволено позов ОСОБА_2 Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, неповнолінтого сина залишено проживати з матір'ю.

Підставою для позову про позбавлення батьківських прав стало, на думку позивача, невиконання відповідачем своїх обов'язків щодо виховання та матеріального утримання сина.

Відповідно до ст. 164 СК України, однією з підстав для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини чи жорстоко поводяться з дитиною.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у пп. 15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Вирішуючи спір, суд врахував зазначені роз'яснення Пленуму Верховного Суду України.

Так, рішенням Долинського районного суду від 17.03.2014 року, залишеним в силі ухвалою Апеляційного суд Івано-Франківської області від 24.04.2014 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти в розмірі ? частки зі всіх видів заробітку щомісячно на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Жодних доказів про ухилення від сплати визначених судом аліментів ОСОБА_2 не надала, про їх збільшення в законному порядку не зверталась, чим спростовуються її доводи про ненадання матеріальної допомоги відповідачем сину.

Також, судом встановлено, що в ОСОБА_3 після розлучення важко хворіє, в зв'язку з чим йому встановлена друга група інвалідності. Як вказував представник відповідача саме незадовільний стан здоров'я його довірителя став причиною ненадання належної уваги сину після розлучення.

Згідно висновку органу опіки та піклування Долинської РДА від 12.05.2015 року позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовного його малолітнього сина ОСОБА_5 2010 р.н. є недоцільним та не відповідає інтересам дитини.

Оскільки в судовому засіданні позивачкою не доведено фактів винної поведінки відповідача та свідомого нехтування останнім своїх батьківських обов'язків, не подано доказів негативної характеристики відповідача, батько дитини не являється хронічним алкоголіком або наркоманом, за вчинення умисного злочину щодо дитини не засуджувався, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки такий не відповідає інтересам дитини та є передчасним.

Відповідно до вимог ч.2, ст.303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку. Апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, які б давали підставу для зміни чи скасування судового рішення.

Розглянувши справу в межах позовної заяви та в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.307,308,313-315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Долинського районного суду від 11 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: Я.Д. Горблянський

Р.Й. Матківський

В.Д. Фединяк