УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Євграфової Є.П., Завгородньої І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до відділу освіти Ківерцівської районної державної адміністрації, треті особи - Ківерцівська районна державна адміністрація, Ківерцівська районна рада, ОСОБА_5, про поновлення на роботі, стягнення виплат за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 02 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що наказом відділу освіти Ківерцівської районної державної адміністрації від 02 червня 2014 року № 99-к звільнена з посади директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів смт Цумань на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України, одноразового грубого порушення трудових обов'язків, залишивши на посаді вчителя.

Вважає, що була звільнена незаконно, оскільки при звільненні не враховано того, що травмування учениці ОСОБА_6 було приховане учнями від вчителів та адміністрації школи. Про дану подію їй стало відомо після травневих свят.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 січня 2015 року, залишеним без мін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 02 квітня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 січня 2015 року та ухвали апеляційного суду Волинської області від 02 квітня 2015 року, оскільки вони законні та обґрунтовані.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що ОСОБА_4, як директор школи не організувала та не провела розслідування даного нещасного випадку, не повідомили своєчасно відділ освіти про випадок, не вжила заходів для притягнення до відповідальності винних осіб, не провела аналіз причин і не розробила заходів для подальшого попередження травматизму в увіреному їй навчальному закладі.

Враховуючи встановлені судом обставини і те, що директором було приховано факт травмування дитини перед відділом освіти, безвідповідально поставлено питання нагляду за правильним і своєчасним розслідуванням та обліку нещасного випадку, всупереч п.1 ст. 51 Закону України «Про освіту» <nau://ukr/1060-12|st51>, порушено права учнів на безпечні та нешкідливі умови навчання, а тому дане порушення було кваліфіковано як грубе, і згідно з п.1 ст.41 КЗпП України <nau://ukr/322-08|st41> тягнуло за собою звільнення із займаної посади директора.

Також, судами враховано ту обставину, що кінь завдав травми учениці знаходячись на території стадіону, де учні школи займалися на уроках фізичної культури, що за твариною був відсутній належний контроль, що стало причиною травмування учениці, а також не належне інформування учнів щодо поводження з тваринами, що свідчить про грубе порушення вимог законодавства щодо організації роботи з охорони праці, забезпечення здорових і безпечних умов навчально-виховного процесу, запобігання травматизму його учасників

Враховуючи встановлені обставини, суди дійшли обґрунтованого висновку, що відсутні підстави для поновлення позивача на посаді директора і для задоволення вимог щодо стягнення з відповідача виплат за час вимушеного прогулу з 03 червня 2014 року по день винесення рішення судом, покладення обов'язку на службових осіб, які винні у її незаконному звільненні покрити шкоду, заподіяну у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу, як похідних вимог від першої.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 02 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко Є.П. Євграфова І.М. Завгородня