Провадження № 2/185/656/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2015 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Болдирєвої У.М.

з участю секретаря Муржиєвої І.О.

представника позивачки ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль», ОСОБА_5 обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

26 грудня 2014 року надійшла позовна заява, подана від імені ОСОБА_3 її представником ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль», ОСОБА_5 обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

В обґрунтування позову представник позивачки посилається на те, що ОСОБА_3 працювала у ОСОБА_5 обласній дирекції ПАТ «ОСОБА_4 Аваль».

23 квітня 2014 року ОСОБА_3 була ознайомлена з наказом ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» № 228-к від 22 квітня 2014 року «Про попередження про зміну істотних умов праці», яким позивачка була попереджена про переведення на роботу в іншу місцевість.

Разом з наказом позивачка була ознайомлена з додатком №1 до наказу переліком пропозицій роботи в ОСОБА_5 обласній дирекції АТ «ОСОБА_4 Аваль» станом на 22 квітня 2014 року, відповідно до якого пропонувалася одна посада провідний економіст Костянтинівського відділення. Позивачка відмовилася від переведення на цю посаду, яка не відповідала її спеціальності та кваліфікації.

Вищезазначений наказ № 228-к від 22 квітня 2014 року був виданий на підставі та для виконання постанови правління АТ «ОСОБА_4 Аваль» № П-70/2 від 09.04.2014 року «Про внесення змін в організаційну структуру та скорочення чисельності працівників відділень АТ «ОСОБА_4 Аваль», з якою позивачка була ознайомлена 23 квітня 2014 року.

З 21 червня 2014 року позивачка перебувала на лікарняному, про що керівництво було повідомлено.

28 червня 2014 року позивачка поштою отримала лист від 23 червня 2014 року, яким її було повідомлено про звільнення з 23 червня 2014 року у зв'язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці (п.6 ст.36 КЗпП України) на підставі наказу № 354-к від 23 червня 2014 року. Також цим листом позивачка була повідомлена про необхідність підписання наказу та отримання трудової книжки за адресою м.Донецьк, вул.Ф.Зайцева, 46-В, або надання письмової згоди на отримання трудової книжки поштою.

Позивачка звернулась за зазначеною адресою, але відділення не працювало, копію наказу вона отримала лише 02 грудня 2014 року, а копію трудової книжки 03 грудня 2015 року. Звільнення представник позивачки вважає незаконним, оскільки насправді відбулося скорочення чисельності та штату працівників, позивачка є одинокою матір'ю, самостійно визовує малолітню дитину, перебувала на лікарняному в період з 21 червня 2014 року по 08 серпня 2014 року включно, на її звільнення не отримано згоду профспілкового органу.

Тому позивачка згідно уточнених позовних вимог просить визнати наказ про її звільнення незаконним, поновити її на посаді касира АТ «ОСОБА_4 Аваль» з 23 червня 2014 року, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, у відшкодування моральної шкоди 5000 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн.

У судовому засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві, уточнивши, що просить поновити позивачку на посаді касира відділення ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» за вибором відповідача.

Представник відповідача ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на пропущення позивачкою строку позовної давності, зазначив, що звільнення позивачки відбулося з підстав п.6 ст.36 КЗпП України відповідно до вимог діючого законодавства.

Представник відповідача ОСОБА_5 обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» у судове засідання не з'явився.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як визначено ч.1 ст.233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У судовому засіданні встановлено і не заперечувалось сторонами, що позивачка отримала копію наказу про звільнення 02 грудня 2014 року, а копію трудової книжки 03 грудня 2014 року.

Позовна заява надійшла до суду 26 грудня 2014 року, таким чином строк позовної давності позивачкою не був пропущений.

Наказом № 354-к від 23 червня 2014 року звільнено ОСОБА_3, касира відділення №1 (м.Донецьк) АТ «ОСОБА_4 Аваль» у зв'язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці згідно п.6 ст.36 КЗпП України (а.с.24).

Наказ № 354-к від 23 червня 2014 року виданий на підставі наказу АТ «ОСОБА_4 Аваль» № 228-к від 22 квітня 2014 року «Про попередження про зміну істотних умов праці», з яким позивачка була належним чином ознайомлена (а.с.22).

Як зазначається у тексті наказу № 228-к від 22 квітня 2014 року «Про попередження про зміну істотних умов праці», цей наказ виданий у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, а саме виключенням з організаційної структури банку неефективних відділень відповідно до Постанови Правління АТ «ОСОБА_4 Аваль» № П-70/2 від 09 квітня 2014 року «Про внесення змін в організаційну структуру та скорочення чисельності працівників відділень АТ «ОСОБА_4 Аваль».

Як визначено пунктами 5.1, 6.1 зазначеної Постанови Правління, вирішено попередити та ознайомити працівників неефективних відділень у термін до 21.04.2014 року про наступне звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, а саме за скороченням штату та чисельності (п.1 ст.40 КЗпП України), провести процедуру звільнення працівників у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, а саме: скорочення штату та чисельності працівників (п.1 ст.40 КЗпП України), або переведення цих працівників за їх згодою на пропоновані посади у встановленому законодавством порядку (а.с.19-20).

Позивачка відмовилася від запропонованої їй посади провідного економіста Костянтинівського відділення ОСОБА_5 обласної дирекції АТ «ОСОБА_4 Аваль» (а.с.23).

Таким чином за змістом Постанови Правління у разі відсутності згоди на переведення на пропоновану посаду позивачка мала бути звільнена у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, а саме за скороченням штату та чисельності (п.1 ст.40 КЗпП України).

Пунктом 6 ст.36 КЗпП України передбачено припинення трудового договору з підстав відмови працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці.

У даному випадку відбулося не переведення підприємства, установи, організації на роботу в іншу місцевість, а виключення з організаційної структури банку неефективного відділення, в якому працювала позивачка на посаді касира, та скорочення чисельності та штату працівників цього відділення із внесенням відповідних змін до штатного розкладу (а.с.19-20).

Зміною істотних умов праці згідно ч.3 ст.32 КЗпП України є зміна систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад.

Позивачка попереджалася про переведення на роботу у іншу місцевість, а не про зміну істотних умов праці, які передбачені ч.3 ст.32 КЗпП України.

Таким чином оскільки насправді відбулося скорочення чисельності та штату працівників у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, звільнення позивачки з підстав п.6 ст.36 КЗпП України є незаконним, тому наказ № 354-к від 23 червня 2014 року підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст.235 КЗпП України, визнавши звільнення позивача з роботи незаконним, суд повинен вирішити питання про його поновлення на роботі та визначити розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки вказана норма є імперативною.

Поновлення позивачки на посаді касира відділення №1 (м.Донецьк) АТ «ОСОБА_4 Аваль» є неможливим, оскільки зазначене відділення припинило свою роботу, однак підприємство ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» не ліквідовано, тому позивачку слід поновити на посаді касира відділення ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» за вибором відповідача.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку , виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Позивачку звільнено з 23 червня 2014 року, останні два календарні місяці роботи квітень та травень 2014 року.

Згідно з довідкою (а.с.29) заробітна плата позивачки за квітень 2014 року 3786 грн 85 коп, за травень 2014 року 3607 грн 48 коп, разом 7394, 33 грн.

За цей період кількість календарних днів - 61

Середньоденний заробіток: 7394,33 : 61 = 121,21 грн.

Кількість робочих днів за період з 23 червня 2014 року по 06 липня 2015 року 259.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу 121,21 х 259 = 31 393 грн 39 коп.

Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає суму, що підлягає стягненню, без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За наявності порушення прав позивачки у сфері трудових відносин, а саме незаконного звільнення, суд вважає встановленим факт заподіяння їй моральної шкоди.

В частині відшкодування моральної шкоди позов підлягає частковому задоволенню в сумі 500 грн.

Позивачкою було сплачено за надання правової допомоги ПП «Юридична фірма «FOX» 4000 грн згідно договору № 57/06-14 від 27 червня 2014 року, для виконання обов'язків за договором призначено співробітника фірми ОСОБА_1, яка приймала участь у судовому засіданні 06 липня 2015 року з 14 до 17 години.

Як визначено ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Мінімальна заробітна плата у місячному розмірі на день розгляду справи у суді 1218 грн. 40% - 487,20 грн.

Представник позивачки приймала участь у судовому засіданні протягом трьох годин, тому граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу складає 487,20 х 3 = 1461 грн 60 коп.

Перелік випадків допущення негайного виконання рішень, зазначений у ст.367 ЦПК України, не підлягає розширеному тлумаченню. До цього переліку належить поновлення на роботі незаконно звільненого працівника.

Негайне виконання рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу ст.367 ЦПК України не передбачено.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави, як передбачено ч.3 ст.88 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 212, 214 ЦПК України, суд .

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати незаконним наказ публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» № 354-к від 23 червня 2014 року про звільнення ОСОБА_3 з посади касира відділення №1 (м.Донецьк) АТ «ОСОБА_4 Аваль» у зв'язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці згідно п.6 ст.36 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_3 на посаді касира публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» у відділенні за вибором роботодавця з 23 червня 2014 року.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 31 393 (тридцять одна тисяча триста дев'яносто три) грн 39 коп.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 500 (п'ятсот) грн.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в сумі 1461 (тисячу чотириста шістдесят одна) грн 60 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Сума, що підлягає стягненню, визначена без утримання прибуткового податку та інших обов'язкових платежів.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» судовий збір на користь держави в сумі 243 (двісті сорок три) грн 60 коп.

Рішення в частині поновлення на роботі ОСОБА_3 підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в апеляційний суд Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення

Суддя: ОСОБА_6