Справа № 640/5126/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Бородіної Н.М.,

за участю секретаря Медведєвої Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, - -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся у суд з позовом до відповідачів,ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просить суд :

· стягнути солідарно з відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь позивача неповернуту частину позичених коштів, збільшену на три проценти річних, проценти за користування позикою та штраф (пеню) в сумі, еквівалентній 336 347 доларам США за курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі.;

· в рахунок задоволення вимог позивача до ОСОБА_2 (податковий номер: НОМЕР_1), ОСОБА_3 (податковий номер: НОМЕР_2) за Договором позики від 29 серпня 2012 року на суму заявлених в цьому позові вимог щодо стягнення частини позичених коштів, збільшену на три проценти річних, проценти за користування позикою та штраф (пеню) в сумі, еквівалентній 336 347 доларам США за курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі, звернути стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру за номером 91, що розташована за адресою: м. Харків, вулиця Ужвій Наталії, в будинку № 100, загальною площею 54,4 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м. - із застосуванням визначеної ст. 38 Закону України «Про іпотеку» процедури продажу, шляхом надання іпотедержателю права продаж предмета іпотеки будь-якій третій особі - покупцю на його власний розсуд за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна на момент продажу;

· передати предмет іпотеки - двокімнатну квартиру за номером 91 , що розташована за адресою: м. Харків, вулиця Ужвій Наталії, будинку № 100, загальною площею 54,4 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м. в управління позивача на період його реалізації за визначеною ст. 38 Закону України ро іпотеку» процедурою продажу.

- виселити ОСОБА_2 (податковий номер: НОМЕР_1), ОСОБА_3 (податковий номер: НОМЕР_2) з іпотечного майна - квартири за номером 91 (девяносто один), що розташована за адресою : м. Харків, вулиця Ужвій Наталії, в будинку № 100, загальною площею 54,4 м., житловою площею 30,6 кв.м.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що між ним та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 був укладений договір позики, за яким позивач надав кошти в сумі еквівалентній 20200 дол.США, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобовязались їх повернути за встановленим графіком. Позивач надав позику, однак ОСОБА_2 та ОСОБА_3 порушили умови договору, щодо повернення позики, внаслідок чого станом на 04.03.2015р. виникла заборгованість в сумі еквівалентній 336347 дол. США, яка складається із заборгованості за позикою 17 200 дол.США, процентів 4010 дол. США, 3% за ст. 625 ЦК України - 1237 дол.США, пені 313900 дол.США . Також в забезпечення виконання зобовязань за договором позики між позивачем та ОСОБА_4 був укладений договори поруки, яким поручитель зобовязався відповідати перед позивачем за виконання зобовязань за договором позики. Оскільки, виникла заборгованість за договором позики, на підставі договору поруки відповідачі несуть солідарну відповідальність перед позивачем. Крім того,в забезпечення виконання договору позики між позивачем та ОСОБА_2, ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1. В наслідок порушення зобовязань за договором позики позивач просить звернути стягнення заборгованості на предмет іпотеки, шляхом надання йому права продажу, а також висилити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із квартири яка є предметом іпотеки.

Відповідачі ОСОБА_2 В,Д. та ОСОБА_3, у судове засідання не зявилась про час та місце розгляду справи повідомлялась судом шляхом направлення повісток за місцем реєстрації, а також шляхом надання оголошення в газеті «Слобідський край» .

Співвідповідач ОСОБА_4, у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав письмові пояснення в яких позовні вимоги визнав.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать, що 29 серпня 2012 року між позивачем та ОСОБА_2, ОСОБА_3 було укладено договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований нею за реєстровим № 2911.

Відповідно до п.1 договору позивач передав, а відповідачі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно прийняли валютні цінності у вигляді в натурі та на суму 161 600 грн., що є еквівалентом 20 200 доларів США. та зобовязались їх повернути не пізніше 29.07.2013р., шляхом сплати щомісячних платежів в сумі 4000 грн., що є еквівалентом 500 дол. США.

Договір позики підписаний та згідно його умов кошти отримані позичальниками.

Суд зазначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ( ст. 526 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом ( ст. 525 ЦК України).

Позивач виконав свої зобовязання та надав у позику кошти, однак ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виконали умови договору лише частково та повернули позику позивачу лише в сумі еквівалентній 3000 дол. США. Таким чином, заборгованість за договром позики складає суму еквівалентну 17200 дол.США.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України зазначає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Інший розмір процентів у договорі сторонами не встановлений.

Тому враховуючи облікову ставку НБУ за період з 29 серпня 2012 року по 04 березня 2015 року та залишку неповернутої частини суми позики сума процентів за користування відповідачами коштами складає 4 010 доларів США.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення лише 3% річних.

За абз. 2 п. 4 договору позики простроченням виконання зобовязань позичальників за договором позики буде як недотримання строку остаточного повернення, так і прострочка будь-якого з поточних повернень більш ніж на пять днів.

Відповідач - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є такими, що прострочили виконання зобовязань з повернення боргу за договором позики починаючи з 04 листопада 2012 року.

Три проценти річних від простроченої поверненням суми боргу за період з 04 листопада 2013 до моменту звернення в суд із цим позовом складає 1 237 доларів США.

Згідно п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, крім іншого, сплата неустойки та відшкодування збитків.

За ст. 546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою. Стаття 549 ЦПК України визначає неустойку (штраф, пеню) як грошову суму, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Згідно ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, і в такому разі її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 7 договору позики, сторони домовилися, що за прострочення виконання своїх зобовязань позичальники повинні сплатити на користь позикодавця штраф (пеню) в розмірі 5% від суми простроченого зобовязання за кожен день прострочення, починаючи з шостого дня.

Прострочення виконання відповідачами їх зобовязань за договором позики в період з 04 березня 2014 року по 04 березня 2015 року, урахуванням меж заявлених вимог, складає суму еквіваленту 313900 дол. США.

Таким чином, розмір заборгованості ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перед позивачем за договором позики складає суму еквіваленту 336 347 доларів США., що за курсом НБУ на день прийняття судом рішення, у відповідності до ст. 533 ЦК України, складає 7068452 грн. 62 коп.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за договором позики, між позивачем та ОСОБА_4 29.08.2012р. був укладений договори поруки за умовами якого поручитель зобовязався перед поручителем виконати зобовязання позичальників за договором поруки від 29.08.2012р. Поручителем не виконані вимоги договору.

Таким чином, заборгованість відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перед позивачем за договором позики складає 7068452грн. 62 коп.

В забезпечення виконання зобов'язань за договором позики від 29.08.2012р. між позивачем та відповідачами - ОСОБА_2 та ОСОБА_3. був укладений договір іпотеки від 29.08.2012р., який посвідчений приватними нотаріусом ХМНО ОСОБА_5 за реєстровим № 2913.

Предметом договору іпотеки є двокімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 54,4 кв.м., житловою 30,6 кв.м.,яка належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по ? частці (згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.05.2015р.).

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Враховуючи неналежне виконання боржниками основного зобовязання за договором позики, позивач набув право задовольнити свої вимоги шляхом зверення стягнення заборгованості на предмет іпотеки квартиру.

Законом України «Про іпотеки» , зокрема ст.ст.38,39 передбачений спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу іпотекодержателем предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві.

Вказане право також передбачено п.10 договору іпотеки.

Відповідно до ст. 7 Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, в тому числі: витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки, збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору.

Враховуючи викладене у позивача виникло право на стягнення в солідарному порядку з відповідачів заборгованості та стягнення заборгованості на предмет іпотеки. Між тим, згідно розяснень, які містяться в п. 42 ПП ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України «Про іпотеку» (або статті 589 ЦК щодо заставодавця).

При цьому, відповідно до п.9 ПП ВССУ задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для предявлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена, така само і задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для предявлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.

Враховуючи встановлену судом заборгованість за договором позики в сумі 7068452,62 грн., яка є не погашеною та зазначені розяснення ПП ВССУ, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 вказану заборгованість за договором позики, а також звернути стягнення заборгованості в сумі 7068452,62 грн. на предмет іпотеки двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка належать на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 шляхом надання позивачу права на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, з початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна на момент продажу. Для виконання даного рішення, щодо реалізації предмета іпотеки, суд вважає за можливе передати двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 54,4 кв.м., житловою 30,6 кв.м., в управління позивачу.

Стосовно позовних вимог, щодо виселення відповідачів - ОСОБА_2та ОСОБА_3, суд зазначає наступне.

За ст. 40 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. У відповідності до ч. 3 ст. 109 ЖК УРСР звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом.

При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Таким чином, виходячи із аналізу наведених правових норм закону, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо добровільно мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника, або в інший погоджений сторонами строк.

Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області відповідач ОСОБА_3 зареєстрована в квартирі яка є предметом іпотеки.

На виконання зазначених положень позивач надіслав ОСОБА_3 вимогу від 18.02.2015р. про звільнення квартири, що є предметом іпотеки, яка нею не виконана, тобто в добровільному порядку ОСОБА_3 не виселилась, внаслідок чого підлягає примусовому виселенню.

Позивачем також заявлені вимоги, щодо примусового виселення ОСОБА_2 з квартири, якає предметом іпотеки.

Матеріали справи не свідчать про проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2, при цьому за даними адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Враховуючи відсутність доказів проживання відповідача ОСОБА_2 у АДРЕСА_3 , підстави для його виселення відсутні.

На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача судові витрати, які складаються зі сплати судового збору в сумі 3654 грн. та оплати оголошення в газеті про виклик відповідачів в сумі 249 грн.

Враховуючи зазначене та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212 - 215 ЦПК України, суд -

вирішив :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в загальній сумі 7068452 грн. 62 коп.

Звернути стягнення заборгованості за договором позики від 29.08.2012р. зареєстрованого в реєстрі №2911 в загальній сумі 7068452 грн. 62 коп. на предмет іпотеки двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 54,4 кв.м., житловою 30,6 кв.м., шляхом надання ОСОБА_1 (п.н.) права на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, з початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна на момент продажу.

Передати двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 54,4 кв.м., житловою 30,6 кв.м., в управління ОСОБА_1 на період її продажу.

Виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 судові витрати в загальній сумі 3903грн. по 1301 грн. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом

десяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги.

Суддя Бородіна Н.М.