АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/2705/14-ц Номер провадження 22-ц/786/734/15Головуючий у 1-й інстанції Сидоренко Ю.В. Доповідач ап. інст. Винниченко Ю. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Винниченка Ю.М.,

Суддів: Дряниці Ю.В., Абрамова П.С.,

при секретарі: Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк»

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 січня 2015 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно укладеного договору б/н від 21.03.2007 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 2400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов договору та відповідного законодавства відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту, в результаті чого станом на 31.07.2014 року виникла заборгованість у розмірі 10832,65 грн., що складається з: заборгованості за кредитом - 2039,21 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 7801,41 грн., а також штрафи відповідно до пункту п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 492,03 грн., а тому просив стягнути з відповідача всю суму заборгованості та судові витрати за розгляд справи судом у розмірі 243,60 грн.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 січня 2015 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 21.03.2007 року у розмірі 10 832,65 грн. відмовлено.

З рішенням суду першої інстанції не погодився ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі представника Шуліки А.В. та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 січня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити в повному обсязі, а також стягнути судові витрати.

Посилається на те, що при ухваленні рішення судом порушені норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення, за наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно з п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування судом матеріального або процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що відповідно до заяви ОСОБА_3 № PLXRRC00200027 від 21.03.2007р. він виразив свою згоду на те, що вказана заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») «СТАНДАРТ», Тарифами складає між ним та банком кредитно-заставний договір.

Таким чином, між позивачем та відповідачем 21 березня 2007 року укладено кредитно-заставний договір № PLXRRC00200027, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 4217,40 грн. на строк по 21.03.2010р. включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 75,91 грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 383,40 грн. Згідно умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця з 15 по 20 число кожного місяця шляхом сплати щомісячного платежу в сумі 216,32 грн. (а.с. 8).

Відповідно до цієї заяви ОСОБА_3 погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку і виразив свою згоду на те, що вказана заява разом Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. В цій заяві також зазначено що відповідач отримав кредитну картку НОМЕР_1 з кредитним лімітом у сумі 0,00 грн. (а.с.8).

Відмовляючи в задоволенні позову районний суд послався на те, що позивачем не надано Пам'ятки клієнта та Тарифів, які згідно зазначеної вище заяви є обов'язковими складовими частинами договору про надання банківських послуг, а додано до позовної заяву лише копію «Условий и правил предоставления банковских услуг» (а.с.9-14), які відповідачем не підписані та не містять дати їх складення і затвердження, тобто позивачем не надано суду належних та допустимих доказів про те, що саме в такій редакції вони існували та надавалися відповідачу для ознайомлення під час укладення договору. Крім того позивачем не надано суду будь-яких доказів (в т.ч. рішення банку, передбаченого п.3.2. «Условий и правил предоставления банковских услуг»), які б підтверджували зміну відповідачу кредитного ліміту на платіжну картку, який при отриманні картки згідно заяви від 21.03.2007р. був встановлений у сумі 0,00 грн., та містили б інформацію про строк дії вказаної картки, що є необхідним враховуючи те, що згідно наданого позивачем розрахунку (а.с.6-7) безперервна прострочена заборгованість за кредитом виникла у відповідача з вересня 2008 року.

Проте з таким висновком колегія суддів не може погодитися за наступних обставин.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми ( договори).

Відповідно до частини першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами).

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

21 березня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 4217 грн. 40 коп. грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1% у місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

При укладенні вказаного договору ОСОБА_3 був ознайомлений та погоджувався з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами банку, а також висловив свою згоду, що вказана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування кредитною карткою і Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 8).

На виконання умов договору ОСОБА_3 було видано платіжну картку зі строком дії до 21 березня 2010 р.

На підставі вищевикладеного, висновки місцевого суду щодо ненадання позивачем належних і допустимих доказів укладення між сторонами саме того договору і на тих умовах, на які посилається позивач, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Далі. Вирішуючи спірні правовідносини, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до норм статей 629, 610, 612, 625 ЦК України - договір є обовязковим до виконання; порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання; боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором та не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлений договором строк, як закріплено нормами статей 526, 530 ЦК України.

Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

З матеріалів справи встановлено, що вперше відповідач допустив виникнення заборгованості за кредитом 02 липня 2007 року ( а.с. 6-9). Виходячи з умов договору, колегія суддів приходить до висновку, що право на звернення до суду з даним позовом у позивача виникло саме з даного моменту. З позовом до суду Пат КБ «ПриватБанк» звернувся 17 жовтня 2014 року.

Згідно роз'яснень, викладених в п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30 березня 2012 року, вбачається, що враховуючи положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року, у спорах щодо споживчого кредитування, кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Проте, відповідач ОСОБА_3 заяву про застосування строку позовної давності протягом розгляду справи судами не надав.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 січня 2015 року та ухвалення нового рішення, про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Керуючись ст.ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 січня 2015 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 21.03.2007 року у розмірі 10832,65 грн., що складається з: заборгованості за кредитом - 2039,21 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 7801,41 грн., а також штрафи відповідно до пункту п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 492,03 грн., а також судові витрати у розмірі 365, 40 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ Ю.М. Винниченко

Судді: /підпис/ Ю.В.Дряниця /підпис/ П.С. Абрамов

КОПІЯ ВІРНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області ______ Ю.М. Винниченко