Справа № 441/1320/14 Головуючий у 1 інстанції: Перетятько О.В.
Провадження № 22-ц/783/2094/15 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Гриновця Б.М.,

секретаря: Жукровської Х.І.

з участю: апелянта ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

представника позивача - ОСОБА_4,

представника третьої особи Мшанської сільської ради Городоцького району Львівської області - Миндика В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 23 грудня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 23 грудня 2014 року задоволено позов ОСОБА_6 до ОСОБА_2, треті особи - Мшанська сільська рада Городоцького району Львівської області, Відділ Держземагенства в Городоцькому районі Львівської області, ОСОБА_7 про недодержання правил добросусідства - усунення перешкод у користуванні спільною криницею з питною водою.

Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_6 в користуванні межовою спорудою - криницею на межі суміжних ділянок ОСОБА_6 та ОСОБА_2 за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 шляхом демонтажу металевої загорожі по ширині земельної ділянки - 10,8 м. згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV -ЛВ №086142 ОСОБА_6 та надання ОСОБА_6 вільного доступу до неї.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого АДРЕСА_1, в користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого та зареєстрованого АДРЕСА_2 243, 60 грн. судового збору та 500 грн. витрат на правову допомогу.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права. Вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для об'єктивного і всебічного вирішення справи та не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам. Зокрема покликається на те, що огорожа у таких межах стояла ще при купівлі ним цієї земельної ділянки із будинком. Лише після того, як позивач незаконно демонтував огорожу, про що повідомлялась Мшанська сільська рада, відповідач повторно в таких самих межах влаштував металеву огорожу, в тому числі для того, щоб на його територію не заходили свійські тварини Позивача. Крім того, суд не надав жодної оцінки актам земельної комісії Мшанської сільської ради від 12.07.2013 року та 14.08.2013 року, у яких чітко зазначено, що влаштування межових знаків ОСОБА_2 проведено згідно із його державним актом та жодного захоплення земельної ділянки ОСОБА_6 не було. Також, звертає увагу суду на те, що вказані акти підписали усі члени земельної комісії, у тому числі і сільський голова. Враховуючи вищевикладене просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов у позові ОСОБА_6 відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та його представника на підтримання доводів апеляційної скарги, позивача та представника третьої особи на її заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з таких підстав.

Згідно ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення у повній мірі відповідає даним вимогам закону, є справедливим і обґрунтованим.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що встановивши металеву огорожу відповідач ОСОБА_2 порушив земельні права ОСОБА_6 та чинить йому перешкоди у користуванні спільною криницею з питною водою, а відтак його порушені права підлягають захисту.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частинами 1,2,3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріалами справи та судом встановлено, що позивачу ОСОБА_6 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_2, та земельна ділянка, площею 0,3289 для обслуговування цього житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що підтверджуються копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 від 08.08.2003р. (а.с. 6) та Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 від 29.10.1996р. (а.с. 8)

Відповідачу ОСОБА_2 належить житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельна ділянка, площею 0,0838га для обслуговування жилого будинку, які останній купив на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 15.11.2011р. (а.с. 42 - 43), що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_4 від 05.09.2008р. (а.с. 41) та копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 (а.с. 9)

Земельні ділянки позивача і відповідача межують між собою.

Згідно ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно ст. 103 ЗК України власники і землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчинені дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них.

Відповідно до ст. 108 ЗК України у випадках, коли сусідні земельні ділянки відокремлені рослинною смугою, стежкою, рівчаком, каналом, стіною, парканом або іншою спорудою, то власники цих ділянок мають право на їх спільне використання, якщо зовнішні ознаки не вказують на те, що споруда належить лише одному з сусідів.

Як вбачається із наявних в справі документів, пояснень сторін та їх представників, а також пояснень сільського голови Мшанської сільської ради Городоцького району Львівської області на межі двох сусідніх земельних ділянок розташована криниця з питною водою, якою спільно користувалися попередні власники житлових будинків № 38 та № 40 в с.Мшана Городоцького району Львівської області. На даний час відповідачем встановлена огорожа, якою він пригородив дану криницю до своєї частини земельної ділянки, що не дозволяє позивачу в повній мірі користуватися нею, що вбачається з копії плану земельної ділянки (а.с. 115).

Із копії технічного паспорту на будинок АДРЕСА_1(а.с.38-39а) вбачається, що вказаний житловий будинок складається із: А-1 - житловий будинок, Б- вбиральня, 1- огорожа.

Із копії технічного паспорту на будинок АДРЕСА_2(а.с.54-59) вбачається, що вказаний житловий будинок складається із: А-2 - житловий будинок, а- веранда, Б - літня кухня - сарай, В- гараж, Г - вбиральня, 1-3 - огорожа.

Документи, які б свідчили про те, що криниця належить комусь із сторін в матеріалах справи відсутні.

Виходячи із фактичних обставин справи та керуючись ст.ст. 103,108,152 ЗК України, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що встановленням металевої огорожі на межі земельної ділянки, яка належить позивачу ОСОБА_6, відповідач ОСОБА_2 порушує його земельні права, оскільки чинить перешкоди у користуванні спільною криницею з питною водою, а відтак останнього слід не чинити перешкод ОСОБА_6 в користуванні межовою спорудою - криницею на межі суміжних ділянок ОСОБА_6 та ОСОБА_2 за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 шляхом демонтажу металевої загорожі по ширині земельної ділянки - 10,8 м..

Доводи апеляційної скарги, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

На думку колегії суддів суд першої інстанції з врахуванням положень ст. 212 ЦПК України дав належну оцінку доводам сторін та наданим ним доказам, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, не вбачає підстав для задоволення останньої та скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 23 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: М.Я.Богонюк

Б.М. Гриновець