Справа № 305/948/15-ц
Провадження по справі № 2/305/578/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.07.2015 року Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді Тулик І.І.

при секретарі - Шемота М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Середньоводянської сільської ради Рахівського району про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що за життя його дід ОСОБА_2 розпорядився своїм майном, склавши заповіт на його ім"я. Згідно заповіту ОСОБА_2 заповів йому належне йому майно, в тому числі житловий будинок з прилеглими до нього надвірними спорудами та присадибною ділянкою, що розташований за адресою с. Середнє Водяне, вул. 18 Жовтня, 144 Рахівського району Закарпатської області. На підставі його заяви від 23 жовтня 2013 року про прийняття спадщини було заведено спадкову справу та проведена відповідна реєстрація в Спадковому реєстрі. Проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки право власності на будинок з надвірними спорудами не було належним чином оформлено. Як наслідок 19 травня 2015 року приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу ОСОБА_3 було винесено постанову про відмовуу вчиненні нотаріальної дії. Згідно даних погосподарського обліку Середньоводянської сільської ради, заповіданий йому житловий будинок №144 по вул. 18 Жовтня в с. Середнє Водяне Рахівського району Закарпатської області належав спадкодавцю ОСОБА_2, що підтверджується довідкою №207 від 12 травня 2015 року. Оскільки факт відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно не дає йому можливості отримати в нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом просив визнати за ним право власності на будинок з надвірними спорудами, загальною площею 126,6 кв.м., житловою площею 59,8 кв.м., що розташований за адресою с. Середнє Водяне, вул. 18 річчя Жовтня, 144 Рахівського району Закарпатської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні присутній не був. Надав заяву, якою просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача - Середньоводянської сільської ради в судове засідання не з'явився. Сільський голова ОСОБА_4 надав заяву, якою просить справу розглядати без участі представників ради. Позовні вимоги визнають.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 являється спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2, який помер 25 травня 2013 року.

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно - житловий будинок №144 з прилеглими до нього надвірними спорудами, що знаходиться по вул. 18 Жовтня в с. Середнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області, і відносно якого останній розпорядився, шляхом складення заповіту 11 листопада 2009 року. Згідно даного заповіту ОСОБА_2 михайло Тодорович, належний йому житловий будинок з надвірними спорудами № 144 по вул. 18 Жовтня в с. Середнє Водяне Рахівського району, і все його майно заповів онуку ОСОБА_1.

Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в його користь.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Норми ст. 392 ЦК не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч. 3 ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд №144 по вул. 18 Жовтня в с. Середнє Водяне Рахівського району, виданої ФОП ОСОБА_5 спадковий будинок побудований у 1973 році.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно довідки виконавчого комітету Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області № 207 від 12 травня 2015 року, житловий будинок № 144 по вул. 18 Жовтня в с. Середнє Водяне дійсно, згідно по господарської книги, належав ОСОБА_2.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви.

Судом встановлено, що позивач прийняв спадщину, оскільки звернувся до нотаріальної контори про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк. Спадкоємець обов"язкової частки в спадщині ОСОБА_6 відмовилася від прийняття спадщини в користь онука ОСОБА_1.

Таким чином, враховуючи, що позивач по справі належить до спадкоємців за заповітом, спадщину прийняв, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Питання відшкодування судових витрат позивачем не ставилось. Керуючись ст.ст. 10,11,60, 131, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканцем с. Середнє Водяне, вул. 18 Жовтня, 144 Рахівського району Закарпатської області, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами №144, загальною площею 126,6 кв.м., житловою площею, 59,8 кв.м., розташований по вул. 18 Жовтня в с. Середнє Водяне Рахівського району Закарпатської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті заповідача ОСОБА_2.

Судовий збір в сумі 1296,94 гривень залишити за позивачем ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Тулик І.І.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Тулик І.І.