АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2297/15 Справа № 205/8377/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Залімська Н. В. Доповідач - Ткаченко І.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ

07 квітня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Рудь В.В., Повєткіна В.В.

при секретарі - Левцунову І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради, третя особа: Житлово - будівельний кооператив № 216 про встановлення факту належності квартири, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

06 жовтня 2014 року позивачка звернулася до суду з вище зазначеним позовом. В обґрунтування позову посилалась на те, що 31.08.1973 р. між нею та ОСОБА_3 було укладено шлюб. 05.02.1979р. її чоловіку ЖБК № 216 було видано ордер № 1429, згідно якого її чоловік став володільцем трьохкімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 Згідно довідки № 08-01 від 02.06.2014р., виданої ЖБК № 216, вартість квартири повністю сплачено, заборгованості немає. 05.11.2013р. її чоловік помер. 20.05.2014р. вона звернулась до Другої ДДНК із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилося від чоловіка. 22.05.2014р. ОСОБА_2 отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру. Просить встановити факт належності ОСОБА_3 який помер 03.11.2013р., на праві власності квартири АДРЕСА_1 на підставі Ордера № 1429 виданого 05.02.1979р. ЖБК № 216; визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено (а.с.89-91).

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 72-80).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, рішення суду слід змінити в частині обґрунтування у позові, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 31.08.1973 р.. ОСОБА_3 разом з позивачкою та їх сином мешкали та були зареєстровані в квартирі АДРЕСА_2 та вели спільне господарство. ОСОБА_3 був членом ЖБК № 126, повністю сплатив пайовий внесок в сумі 8065,00 крб. (а.с.7,8), і 05.11.2013 року помер (а.с.11).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не надала доказів на підтвердження того, що вона вчиняла відповідні дії щодо отримання оригіналів документів на підтвердження права власності на спірну квартиру, що зверталася із заявою про вступ в члени кооперативу після смерті свого чоловіка, чи стала вона членом ЖБК, чи набула право користування квартирою та чи набула право власності на неї у зв'язку зі сплатою паю.

Також, суд зазначив, що в квартирі зроблено внутрішнє перепланування, чим була збільшена загальна площа квартири, а у відповідності до законодавства України ці дії підлягають обов'язковій державній реєстрації в Реєстраційній службі Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, чого позивачем не зроблено.

Однак, колегія суддів, не може погодитися в повній мірі з зазначеними висновками суду.

Так, відповідно до ст.. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті., а згідно п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2005 року №7 «Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

З матеріалів справи вбачається і ніким не оспорюється, що померлим пайовий внесок повністю сплачено, і що інших спадкоємців, крім позивачки, не має, тому вона, як спадкоємець першої черги, з урахуванням, що пайовий внесок повністю сплачено, має право на спірну квартиру, яка включається до складу спадщини.

Також, з матеріалів справи вбачається, що в квартирі було зроблено внутрішнє перепланування, чим була збільшена загальна площа квартири (згідно довідки ЖБК загальна площа - 57,0 кв.м., згідно технічного паспорту - 63,6 кв.м.), тоб то на 6,6 кв.м. Зазначене переобладнання розпорядженням № 422 від 31.07.2014 року Дніпропетровської міської Ради узаконено, власника зобов'язано внести відповідні зміни до технічного паспорту та зареєструвати внесені зміни в Реєстраційній службі Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Враховуючи, що фактичний власник квартири помер, а позивачка ще не є власником квартири вона позбавлена зареєструвати належним чином відповідні зміни.

Однак, враховуючи, що позивачкою в позовній заяві не вказано, які саме приміщення було переобладнано і на які саме приміщення (з зазначенням Літ. приміщень та їх площі) вона просить визнати право власності в порядку спадкування, колегія суддів позбавлена можливості вирішити по суті позовні вимоги, оскільки ці питання не були предметом розгляду в суді 1 інстанції, а згідно із ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а апеляційний суд, відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Зазначені обставини не перешкоджають позивачці повторно звернутися з відповідним позовом до суду за захистом своїх прав.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку що в частині обґрунтування відмови у задоволенні позову, рішення суду першої інстанції відповідно до роз'яснень, наданих в п.19 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" № 12 від 24.10.2008 року, підлягає зміні в частині обґрунтування відмови у задоволенні позову, з вище вказаних підстав.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 309 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2014 року змінити в частині обґрунтування відмови у задоволенні позову.

В іншій частині рішення - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: