АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6819/15 Справа № 175/461/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2015 року м. Дніпропетровськ

05 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів Волошина М.П., Демченко Е.Л.

при секретарі Прудченко В.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Новомиколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, треті особи: Сьома дніпропетровська Державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у лютому 2015 року звернулися до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10.04.2015 року позовні вимоги було задоволено /а.с. 54-56/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення скасувати посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та зупинити провадження по справі до вирішення питання за її позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_5 та визнання права власності в порядку спадкування /а.с. 65-67/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування позачергово.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за заповітом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку.

Судом встановлено, що 24.10.2009 року помер ОСОБА_5 про що відділом реєстрації смерті ДМУЮ 28.10.2009 року зроблено актовий запис № 7547 /а.с. 8/.

У нього залишилися двоє синів ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження /а.с. 9/.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, а саме земельна ділянка площею 0,1073 га, яка розташована на території Садового товариства «Сура» Новомиколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, яка належала йому на праві власності, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю № 017375, який 30.07.1997 року зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 104, виданий на підставі рішення 10 сесії 22 скликання Новомиколаївської сільської ради від 28.03.1997 року /а.с. 11, 12/.

Згідно з матеріалів спадкової справи, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 своєчасно звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, але постановою нотаріуса Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 13.01.2015 року їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька у зв'язку з відсутністю у спадкоємців оригінала права власності на спадкове майно /а.с. 18/.

Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Право власності спадкоємця на спадкове майно, відповідно до ст. 392 ЦК України, підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

При вищенаведених обставинах справи, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Приведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_2 про те, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, є передчасним, неповним та необєктивним, яким порушені її права то вони не можуть бути прийняті до уваги, з наступних підстав.

Позивач в своїй апеляційній скарзі посилаються на те, що відповідно до вимог п.4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України ця справа не може бути розглянута судом, що суд першої інстанції повинен був зупинити її розгляд до розгляду справи за її позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_5, який помер 24.10.2009 року та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, за яким ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.07.2014 року відкрито провадження за її позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності на майно в порядку спадкування, але з цим погодитися не можна, через те, що на час постанови оскржуємого рішення апелянтом, яка була залучена до справи третьою особою, не надано доказів щодо її права на спадкове майно, а з урахуваннями того, що спадкодавець ОСОБА_5 помер 24.10.2009 року, колегія суддів вважає, що у апелянта було досить часу для вирішення питання щодо спадщини, а тому підстави для зупинення провадження по даній справі відсутні.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П.

ОСОБА_6