Номер провадження 2/754/253/15
РІШЕННЯ

Іменем України

19.06.2015 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Шевчука О.П.

при секретарі - Бойко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3 - тя особа - ОСОБА_3 про визнання частково недійним договору, скасування державної реєстрації права власності зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про виселення та зняття з реєстраційного обліку

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулась ОСОБА_1 з позовом про визнання права власності на квартиру.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.12.1994 року вона діючи від свого імені та імені сина - ОСОБА_3, який на той час був неповнолітній, продала належну їм на праві власності квартиру АДРЕСА_1

В той же день позивачем укладено договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_2.

На решту грошей позивач придбала земельну ділянку площею 0,0583 кв.м. по АДРЕСА_5.

Всі зазначені угоди були здійснені позивачем за наполяганням її матері - ОСОБА_2, яка бажала мати дачу та не бажала жити по АДРЕСА_1

За усною домовленістю між позивачем та її матір'ю ОСОБА_2 переїхала до квартири АДРЕСА_2 в якій постійно мешкала та вільно користувалась земельною ділянкою.

Після розірвання шлюбу позивача з ОСОБА_5 між ними було домовлено, що вона з сином відмовляються від придбаної в шлюбі квартири АДРЕСА_3. А чоловік фінансує придбання квартири для позивача з сином.

Оскільки ОСОБА_2 розсварилась з сусідами в будинку АДРЕСА_2 позивач винайшла інше житло - квартиру АДРЕСА_4.

07.12.2006 року позивач продала квартиру АДРЕСА_2 та одразу уклала договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_4.

Між позивачем, її сином та відповідачем попередньо було погоджено, що позивач та її син будуть зазначені як покупці квартири в рівних долях, а мати буде жити з ними як член родини. Разом з тим, в останній момент за порадою нотаріуса сторони у справі вирішили оформити договір купівлі - продажу на матір позивача - відповідача ОСОБА_2, яка в той час перебувала в нотаріальній конторі.

Крім того, позивач зазначає, що всі витрати по укладанню договору несла вона, між нею та матір'ю існувала домовленість щодо успадкування квартири після смерті останньої.

З кінця 2013 року відносини між сторонами погіршились, ОСОБА_2 почала погрожувати продати квартиру стороннім людям.

Посилаючись на викладене ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_4.

Не погоджуючись з зазначеним позовом ОСОБА_2 заявила зустрічний позов про виселення та зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 58 - 60).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є єдиним власником квартири АДРЕСА_4.

До липня 2013 року з нею проживали ОСОБА_1 - її дочка та ОСОБА_3- її онук.

З листопада 2013 року дочка з онуком почали вимагати він ОСОБА_2 або вона подарувала квартиру онуку.

Оскільки ОСОБА_2 відмовлялась від укладання такої угоди дочка з онуком неодноразово наносили їй тілесні ушкодження, викрали особисті речі ОСОБА_2 та документи про право власності на квартиру.

Посилаючись на викладене ОСОБА_2 просить суд виселити ОСОБА_6 та ОСОБА_3 з належної їй квартири без надання іншого жилого приміщення.

Крім того, ухвалою суду від 07.04.2015 року з зазначеними позовами в одне провадження об'єднано позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання частково недійсним договору купівлі - продажу квартири АДРЕСА_4 та скасування державної реєстрації права власності на неї (а.с. 136 - 140).

Зазначені вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що вона з сином є власниками квартири та з метою повного захисту їх прав необхідно визнати договір купівлі - продажу квартири частково недійним та скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_2 на неї.

ОСОБА_1, ОСОБА_3 та їх представник свої вимоги в судовому засіданні підтримали, просять заяву задовольнити, вимоги ОСОБА_2, зазначені в зустрічному позові не визнали.

Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги, викладені в зустрічному позові підтримав, проти задоволення позову ОСОБА_1 заперечував.

Заслухавши пояснення сторін у справі та їх представників, свідків та дослідивши письмові докази суд дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог первісного та зустрічного позову з наступних підстав.

Щодо вимог ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на квартиру слід зазначити наступне.

Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Судом встановлено, що 07.12.2006 року між ОСОБА_7 що діяла в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина та ОСОБА_2 укладено Договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_4 (а.с. 16 - 17).

Відповідно зазначеного Договору ОСОБА_2 набула право власності на зазначену квартиру.

Право власності ОСОБА_2 на квартиру зареєстровано в Київському міському БТІ (а.с. 17).

Відповідно ч. 2 статті 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З пояснень сторін у справі та допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 ОСОБА_4 вбачається, що між сторонами у справі існувала домовленість про придбання квартири на ім'я ОСОБА_1 та ОСОБА_3, однак в останній момент з власної волі без примусу та будь - якого обману чи впливу на них сторони у справі добровільно прийняли рішення про придбання квартири на ім'я ОСОБА_2

Чинне законодавство не передбачає такої підстави для визнання права власності на нерухомість як усна домовленість фізичних осіб про те, що майно незалежно від того, на кого буде придбане та зареєстроване, належатиме іншим особам.

Аналізуючи викладене суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру, що придбана на ім'я ОСОБА_2

Оскільки судом встановлено відсутність примусу або обману та добровільність рішення сторін у справі придбати квартиру на ім'я ОСОБА_2 суд також не знаходить підстав для визнання договору купівлі - продажу квартири частково недійсним та скасування державної реєстрації права власності на квартиру.

Не підлягають також задоволенню вимоги зустрічного позову про виселення ОСОБА_1, ОСОБА_3 з квартири, що належить ОСОБА_2 з наступних підстав.

В обґрунтування зазначеної вимоги представник ОСОБА_2 посилається на норми ст. 116 ЖК, відповідно якої якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 дійно підтвердили існування неприязних відносин між сторонами у справі.

Разом з тим, представник ОСОБА_2 не довів суду вжиття до мешканців квартири заходів громадського впливу та їх безрезультатність.

Крім того, в обґрунтування зазначеної вимоги позивач посилається на норми ЖК, що регулюють відносини між наймачами квартири - ст. 116 ЖК, при тому, що сторони зазначеної справи є власник квартири та члени його сім'ї.

Аналізуючи викладене суд приходить до висновку про те, що зустрічний позов є необґрунтованим та не доведеним, а тому задоволенню також не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,60,88,213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3 - тя особа - ОСОБА_3 про визнання частково недійним договору відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про виселення та зняття з реєстраційного обліку відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя