Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1408/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Головань А. М.
УХВАЛА

Іменем України

17.06.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - Голованя А.М.

суддів Письменного А.О., Фомічова С.Є.

при секретарі - Дімановій Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05 травня 2015 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики і

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_3М звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 01 травня 2013 року відповідачі взяли у нього в борг кошти в розмірі 4 600 доларів США зі сплатою відсотків за кожний місяць у розмірі 230 доларів США та зобовязалися повернути їх до 07 листопада 2013 року, про що між ним та ОСОБА_2 було укладено відповідний письмовий договір.

Оскільки відповідачі ухиляються від повернення грошових коштів, позивач на підставі ст. 1046 ЦК України просив стягнути з них борг за договором позики в розмірі 142 784 грн. та судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 борг за договором позики в розмірі 107 807,49 грн. У задоволенні позову до ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що гроші за договором позики йому не передавалися.

ОСОБА_3, який був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання апеляційного суду не прибув.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_5, які підтримали доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до умов укладеного договору позики ОСОБА_2 зобовязався повернути суму позики у встановлений в договорі строк, проте своїх зобовязань не виконав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За змістом ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.(ст. 1051 ЦК України)

Судом першої інстанції установлено, що згідно із договором позики від 01 травня 2013 року ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_3 в борг кошти в розмірі 37 500 грн., що еквівалентно 4 600 тис. доларів США та зобовязався повернути їх до 07 листопада 2013 року зі сплатою процентів 1875 грн. щомісячно. При цьому п.2 договору визначено, що сума позики яка підлягає повернення має відповідати 4 600 доларам США.

У визначений договором строк, ОСОБА_2 своїх договірних зобовязань не виконав, кошти ОСОБА_3 не повернув.

З цих підстав районний суд дійшов правильного висновку про задоволення позову, та відхилив доводи ОСОБА_2 про відсутність факту позики (безгрошовість), оскільки в п.1 договору зазначено про те, що передачу грошей було здійснено до підписання цього договору, який, був предметом перевірки суду і наданому доказу дана правильна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги, які зводять до того, що суд першої інстанції не звернув увагу на фальсифікацію договору позики позивачем не ґрунтуються на доказах, оскільки суд не прийняв до уваги надану позивачем вказану копію договору, в п.3 якої зазначено, що розмір процентів має відповідати 230 доларам США, а визнав належним доказом оригінал договору позики наданий позивачем, в якому вказано, що розмір процентів має складати 1875 грн.

Слід також звернути увагу на те, що відповідач не заперечує обставину підписання ним зазначеного договору позики, але вказує, що дана подія відбулася не 01, а 02 травня 2013 року.

Не спростовують висновків суду і твердження апеляційної скарги про те, що допитані судом свідки підтвердили факт не передачі грошей за договором позики, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Отже, показаннями свідків не може доводитися факт вчинення правочину або оспорювання окремих частин договору.

За таких обставин рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскарженою шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: