АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 668/1758/15-ц Головуючий в І інстанції: Гаврилов Д.В.
Справа №22-ц/791/1523/2015 Доповідач: Вейтас І.В
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року червня місяця 09 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:ОСОБА_1
Суддів:ОСОБА_2

ОСОБА_3
При секретарі:ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 20 квітня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» та Будівельно-господарського гіпермаркету «Епіцентр К» м.Херсон про формулювання причин та визначення дати звільнення, зобовязання внести запис про звільнення в трудову книжку, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 05.10.2015 року вона працює на посаді бухгалтер кафе ТОВ «Епіцентр К» в м.Херсоні. 26.12.2014 року позивач звернулась до директора про звільнення з посади з 27.12.2014 року у звязку з доглядом за дитиною до досягнення нею 14-річного віку. Оскільки в прийнятті заяви їй було відмовлено, позивач направила заяву поштою. З 29.12.2014 року по 14.01.2015 року ОСОБА_5 перебувала на лікарняному. 15.01.2015 року позивач надала листи непрацездатності до відділу кадрів, однак їх відмовились приймати, з наказом про звільнення її не ознайомили, розрахунок по заробітній платі не здійснили. 28 січня 2015 року позивач звернулась до директора з письмовою заявою про прийняття оригіналів листів непрацездатності, звільнення її з посади, проведення розрахунку, видачу трудової книжки. На її звернення звільнення не було проведено.

Після уточнення позовних вимог просила зобовязати відповідача звільнити її з займаної посади з 15.01.2015 року з занесенням до її трудової книжки запису про причину звільнення з формулюванням «за ст.38 КЗпП України по догляду за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку», зобовязати відповідача видати трудову книжку, стягнути на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 6768 гривень, моральну шкоду в розмірі 20000 гривень та судові витрати в сумі 4000 гривень.

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 20 квітня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_5 в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ТОВ «Епіцентр К» вказує на безпідставність її доводів та просить рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача та її представника, представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_5 з 04 жовтня 2012 року працює у Будівельно-господарському гіпермаркеті «Епіцентр К» м. Херсон, належному ТОВ «Епіцентр К», на посаді бухгалтера кафе.

26.12.2014 року позивач поштою направила до Будівельно-господарського гіпермаркету «Епіцентр К» м. Херсон заяву про звільнення її з посади бухгалтера кафе за власним бажанням у зв'язку з неможливістю продовжувати роботу (догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку) з 27.12.2014 року.

Вказану заяву Будівельно-господарський гіпермаркет «Епіцентр К» м. Херсон отримав 09.01.2015 року.

Згідно листків непрацездатності від 29.12.2014 року та 08.01.2015 року ОСОБА_5 перебувала на лікарняному з 29.12.2014 року 06.01.2015 року та з 08.01.2015 року по 14.01.2015 року.

На час розгляду справи рішення про звільнення позивача з займаної посади відповідачем не приймалось. Починаючи з 15.01.2015 року і по день ухвалення рішення у справі, позивач до роботи не приступила.

Колегія суддів не бере до уваги апеляційної скарги, виходячи з наступного

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Статтею 232 КЗпП України передбачено, що безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами:

1) працівників підприємств, установ, організацій, де комісії по трудових спорах не обираються;

2) працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижчеоплачуваної роботи, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу;

3) керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників, а також службових осіб, митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службових осіб державної контрольно-ревізійної служби та органів державного контролю за цінами; керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого та регіонального самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об'єднаннями громадян, з питань звільнення, зміни дати і формулювання причини звільнення, переведення на іншу роботу, оплати за час вимушеного прогулу і накладання дисциплінарних стягнень, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу;

4) власника або уповноваженого ним органу про відшкодування працівниками матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації;

5) працівників у питанні застосування законодавства про працю, яке відповідно до чинного законодавства попередньо було вирішено власником або уповноваженим ним органом і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації (підрозділу) в межах наданих їм прав.

Безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються також спори про відмову у прийнятті на роботу.

Таким чином, звернення до суду з позовом про розірвання трудового договору не відповідає передбаченим законодавством про працю України способам захисту трудових прав та інтересів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що інші позовні вимоги є похідними від вимог про звільнення, тому задоволенню не підлягають.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 20 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: