АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5297/15 Головуючий 1 інстанції Шабас О.С.
Справа № 622/834/14-ц Доповідач Кружиліна О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Кружиліної О.А.,

суддів колегії ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретаря Сементовської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

на рішення Золочівського районного суду Харківської області від 27 травня 2015 року

за позовом ОСОБА_3 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження», треті особи Реєстраційна служба Золочівського районного управління юстиції, Відділ державного земельного агентства в Золочівському районі Харківської області про розірвання договору оренди, -

в с т а н о в и л а:

04 липня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» (далі СТОВ «Відродження»), в якому просила розірвати договір оренди землі, укладений між ОСОБА_3І, та СТОВ «Відродження», зареєстрований у відділі Держкомзему у Золочівському районі Харківської області, про що у Державному реєстрі земель було вчинено запис від 18 грудня 2012 року за № 001150.

Зобовязати СТОВ «Відродження» повернути ОСОБА_3 земельну ділянку площею 5, 5800 га, в тому числі ріллі 5,5800 га.

Зобовязати Реєстраційну службу Золочівського районного управління юстиції внести відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації договору оренди землі, який було зареєстровано у Відділі Держкомзему у Золочівському районі Харківської області, про що у Державному реєстрі земель було вчинено запис від 18 грудня 2012 року за № 001150.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що між нею та СТОВ «Відродження» було укладено договір оренди землі, який було зареєстровано у Відділі Держкомзему у Золочівському районі, про що у Державному реєстрі земель було вчинено запис від 18 грудня 2012 року за № 001150.

Зазначеним договором оренди землі передбачено передачу в оренду земельної ділянки, що розташована на території Удянської сільської ради Золочівського району Харківської області загальною площею 5,5800 га, в тому числі ріллі 5,5800 га.

Відповідно до пункту 11 договору оренди землі за користування зазначеною земельною ділянкою орендарем вноситься орендодавцю орендна плата до 31 грудня щорічно.

Однак, відповідач своєчасно не сплатив орендну плату позивачу за час користування земельною ділянкою у 2013 році, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 4 138,54 грн.

Заборгованість з орендної плати підтверджується грошовою вимогою від 13.06.2014 року.

Відповідно до пункту 38 договору оренди дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором.

Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 27 травня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, а також незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Перевіряючи доводи сторін, суд першої інстанції забезпечив сторонам рівні можливості щодо надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, сприяв всебічному і повному зясуванню обставин справи і вирішив справу на засадах змагальності.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні дані та відповідні їм правовідносини, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3 суд першої інстанції обґрунтовано виходив з положень Закону України «Про оренду землі», статей 93, 94, 124, 125, 141 Земельного кодексу України, статей 164, 167, 168, 170 Податкового кодексу України, Указу Президента України № 92/2002 від 02.02.2002 року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» та тих обставин, що не встановлено систематичної несплати СТОВ «Відродження» орендної плати ОСОБА_3, позивачем та представником позивача суду не доведено факт невикористання земельної ділянки за цільовим призначенням, не надано доказів невиконання відповідачем інших своїх зобовязань за договором оренди земельної ділянки, що могли б бути розцінені як підстави для припинення права користування. На час звернення позивача до суду, заборгованості по сплаті орендної платі перед позивачем за 2013 рік не було. Суд вважав, що єдиним належним і допустимим доказом невикористання земельної ділянки за цільовим призначенням є акт центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду в агропромисловому комплексі.

З таким висновком суду першої інстанції, апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим, та таким, що ґрунтується на достатньо повно встановлених обставинах справи, доказах, які містяться в матеріалах справи та відповідає вимогам статті 213 ЦПК України.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319, ЦПК України, судова колегія судової палати, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Золочівського районного суду Харківської області від 27 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий-суддя-

Судді колегії-