Справа №: 343/573/15-ц
Провадження №: 2/0343/343/15
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2015 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Лицура І. М.,

секретаря Бойків В. П.,

з участю прокурора Юхман Л.Я.

та адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Долина Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України та прокуратури Івано-Франківської області про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з Державного казначейства України відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 5000,00 грн., що складається з судових витрат по кримінальній справі та моральної шкоди в розмірі 1 000 000,00 грн. за рахунок коштів Державного бюджету шляхом їх списання в безспірному порядку на її користь з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України. Свої вимоги мотивувала тим, що 29.08.2008 року Долинською міжрайонною прокуратурою було порушено кримінальну справу за ознаками злочинів передбачених ст.ст. 364 ч.1, 366 ч.1 КК України. На досудовому розслідуванні ця справа перебувала тривалий час, а прокурорами Долинської міжрайонної та Івано-Франківської обласної прокуратур виносились різного роду постанови, які безуспішно нею оскаржувались до суду. 01.07.2009 року їй обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. Вироком Долинського районного суду від 04.03.2011 року її було визнано винуватою за ст.ст. 364 ч.1, 366 ч.1 КК України та на підстав ст. 70 КК України призначено покарання у виді 1 року і 6 місяців обмеження волі з позбавленням права займати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обовязків в органах місцевого самоврядування, на строк 1 рік 6 місяців, та із застосуванням ст. 75 КК України звільнено від відбуття основного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік. Даний вирок пізніше скасовано судом апеляційної інстанції. Після цього вироками судів її ще кілька разів визнавали винуватою у вчиненні злочинів, однак всі ці вироки скасовувалися судами вищих інстанцій. 31.03.2013 року прокурором Долинської міжрайонної прокуратури змінено пред»явлене їй обвинувачення. Постановою Долинського районного суду від 08.05.2014 року дано доручення органу, який проводив розслідування та зобовязано провести ряд комплексних слідчих заходів, а 18.06.2014 року постановою цього ж суду дану кримінальну справу повернуто прокурору Долинської міжрайонної прокуратури для організації проведення додаткового розслідування. Однак, жодних слідчих дій з нею ніхто не проводив і нічого їй не повідомляв. Після цього, постановою слідчого СВ Долинського РВ УМВС України в Івано-Франківській області від 21.01.2015 року кримінальне провадження відносно неї закрито за відсутністю в її діях складів злочину, передбачених ст.ст. 364 ч.1, 366 ч.1 КК України. Таким чином вона безпідставно більше 6 років перебувала під слідством, внаслідок чого зазнала моральних страждань, оскільки постійно переживала, була позбавлена права на вільний вибір місця роботи, не могла працевлаштуватись, в зв»язку з обраним запобіжним заходом була позбавлена можливості вільно пересуватися, а сам факт притягнення до відповідальності у якості обвинуваченої та підсудної був доведений до відома громадськості району та мешканців рідного села, що дуже негативно вплинуло на її стосунки з ними. Також внаслідок цього у неї та в її чоловіка, який переживав за її авторитет, погіршилось здоровя. Такими незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду їй було завдано моральну шкоду, розмір відшкодування якої оцінює у 1 000 000,00 грн., а тому звернулася в суд з даним позовом.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та просила їх задоволити.

Представник відповідача прокуратури Івано-Франківської області за довіреністю від 23.01.2015 року ОСОБА_3 позов визнала частково, пояснивши, що прокуратура визнає сам факт спричинення позивачці незаконним притягненням до кримінальної відповідальності матеріальної та моральної шкоди, однак не погоджується з вказаними нею їх розмірами. Так, в долучених ОСОБА_2 до позовної заяви документах, є докази сплати нею судових витрат тільки в розмірі 1000,00 грн. Що стосується відшкодування завданої моральної шкоди, то слід врахувати, що позивачка перебувала під слідством з часу винесення в липні 2009 року постанови про притягнення її в якості обвинуваченої, а не з 2008 року, тобто вона перебувала під слідством 65 місяців. Згідно з вимогами ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше 1 мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Таким чином розмір спричиненої позивачці моральної шкоди становить 79 170,00 грн., які й слід стягнути на її користь.

Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання на повторний виклик не зявився, подав клопотання про відкладення розгляду справи в зв»язку з перебуванням уповноваженого представника у відпустці з 02 по 30 червня 2015 року.

Згідно з вимогами ч.4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи наведене, суд вважає, що дану справу слід розглянути в у відсутності представника відповідача Державної казначейської служби України, який був належним чином повідомлений про час та місце розгляд справи, однак в судове засідання повторно не з»явився. При цьому суд вважає, що відповідач мав можливість відрядити для участі в даному судовому засіданні іншого представника.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші здобуті й перевірені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Порядок відшкодування шкоди, завданої органами дізнання, попереднього слідства, прокуратури та суду, передбачено спеціальним Законом - № 266/94 «Про порядок відшкодування шкоди незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду».

Відповідно до положень цього Закону, шкода завдана органами дізнання, попереднього слідства, прокуратури та суду відшкодовується у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 2) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали чи постанови суду про повернення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд) факту незаконного притягнення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінальної справи з підстав, зазначених у п. 2 ч. 1 цієї статті; закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 1 цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого.

Крім того, п.2 ч.1 ст. 2 передбачено право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, визначеному цим Законом, у випадку закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченої у вчиненні злочину.

Відповідно до ст.ст. 3,4 Закону у наведених у статті 1 Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): моральна шкода, причому відшкодування шкоди у зазначених випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Відшкодування моральної шкоди провадиться в разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Частиною 2 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» встановлено, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Судом встановлено, що 29.08.2008 року Долинською міжрайонною прокуратурою Івано-Франківської області порушено кримінальну справу по факту зловживання службовим становищем особами Княжолуцької сільської ради та внесення в офіційний документ службовими особами завідомо неправдивої інформації за ознаками злочинів, передбачених ст.ст.364 ч.1, 366 ч.1 КК України (а.с. 8).

Постановою прокурора Івано-Франківської області від 09.04.2009 року за вищевказаними ознаками злочинів порушено кримінальну справу стосовно позивачки ОСОБА_2 (а.с. 9).

01.07.2009 року старшим слідчим Долинської міжрайонної прокуратури винесено постанову, якою ОСОБА_2 притягнуто як обвинувачену у цій справі і предявлено їй обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 368 ч.1, 366 ч.1 КК України та цього ж дня їй обрано запобіжний захід підписку про невиїзд (а.с. 13-15).

Вироком Долинського районного суду від 04.03.2011 року (а.с. 17-21) ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 364 ч.1, 366 ч.1 КК України та на підстав ст. 70 КК України призначено покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі з позбавленням права займатись посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обовязків в органах місцевого самоврядування, на строк 1 рік 6 місяців, та із застосуванням ст. 75 КК України звільнено від відбуття основного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік та звільнено її від призначеного покарання у звязку із закінченням строків давності.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26.05.2011 року (а.с. 22-24) вирок Долинського районного суду від 04.03.2011 року скасовано, а справу повернуто на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі.

Вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області від 30.12.2011 року (а.с. 25-31) ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 364 ч.1, 366 ч.1 КК України та на підстав ст. 70 КК України призначено покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі з позбавленням права займатись посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обовязків в органах місцевого самоврядування, на строк 1 рік 6 місяців, та із застосуванням ст. 75 КК України звільнено від відбуття основного покарання посади з випробуванням на іспитовий строк 1 рік, звільнено її від призначеного покарання у звязку із закінченням строків давності.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області від 01.03.2012 року (а.с. 32-34) вирок Долинського районного суду від 21.03.2012 року змінено та виключено із мотивувальної та резолютивної частини вироку посилання «про застосування щодо засудженої ОСОБА_2 ст.ст. 75 та 76 КК України».

Ухвалою Колегії суддів судової палати у кримінальних справах ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.09.2012 року (а.с. 35-37) ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області від 01.03.2012 року щодо ОСОБА_2 скасовано, а справу направлено на новий апеляційний розгляд.

22.11.2012 року ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області скасовано вирок Долинського районного суду від 30.12.2011 року, а справу направлено на новий судовий розгляд у цей же суд у новому складі суду.

17.10.2013 року Долинським районним судом Івано-Франківської області щодо ОСОБА_2 знову постановлено обвинувальний вирок, який теж скасовано ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12.12.2013 року (а.с. 45-50).

Постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18.06.2014 року (а.с. 53-56) кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 364 та ч.1 ст. 366 КК України, повернуто прокурору Долинської міжрайонної прокуратури для організації проведення додаткового розслідування.

Дана постанова суду залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19.09.2014 року (а.с. 57-59).

Постановою слідчого СВ Долинського РВ УМВС України в Івано-Франківській області від 21.01.2015 року (а.с. 62-64) кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 00000550 від 03.10.2014 року, закрито у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складів злочину, передбачених ст.ст. 364 ч.1, 366 ч.1 КК України.

Таким чином, на основі досліджених в судовому засіданні доказів, пояснень сторін та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», ст.ст. 23, 1176 ЦК України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Так, долучені позивачкою до матеріалів справи копії угод про надання правової допомоги: № 56 від 01.07.2009 року, № 4 (без дати), № 7 від 01.03.2012 року, що укладені нею з адвокатом ОСОБА_1 (а.с. 65-67), підтверджують витрати на надання їй послуг з правової допомоги в загальному розмірі 1000,00 грн.

Оскільки інших доказів на підтвердження понесених нею судових витрат позивачкою не надано та у судовому засіданні не здобуто, то суд вважає, що її вимога про відшкодування завданої матеріальної шкоди у вигляді оплати за надану їй правову допомогу підлягає до часткового задоволення і з Державно казначейства України на користь ОСОБА_2 слід стягнути 1000,00 грн. відшкодування понесених нею судових витрат.

Що стосується вимоги ОСОБА_2 про стягнення на її користь відшкодування моральної шкоди, то суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» ( ст. 13) визначено, що відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Як встановлено у судовому засіданні, позивачка ОСОБА_2 незаконно перебувала під слідством та судом з 01.07.2009 року по 21.01.2015 року, тобто 5 років 6 місяців та 20 днів, внаслідок чого їй завдана моральна шкода, яка полягає у позбавленні її права на вільний вибір місця проживання, обмеженні в пересуванні в зв»язку з обранням запобіжного заходу, звільненні з роботи та вимушеному безробітті. Незаконне притягнення до кримінальної відповідальності призвело до порушення нормальних життєвих зв'язків позивачки, сам факт притягнення до відповідальності в якості обвинуваченої та підсудної був доведений до відома громадськості району та села, що негативно вплинуло на її стосунки з людьми та вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

При цьому суд враховує, що позивачка неодноразово обиралась сільським депутатом та займала посаду секретаря сільради, а кримінальне переслідування перешкодило їй у такій діяльності.

Крім цього, такі дії правоохоронних органів призвели до погіршення стосунків із односельчанами як позивачки, так і її чоловіка та дітей.

Суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш ніж достатнім для компенсації страждань потерпілої особи у розумних межах.

При визначенні розміру відшкодування завданої моральної шкоди суд враховує характер і тривалість порушення прав ОСОБА_2, а також негативні наслідки такого порушення. Разом з тим, на переконання суду, необхідно врахувати також фінансову спроможність держави на даний час нести тягар відшкодування, пов'язаний з діями окремих посадових осіб.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимога позивачки підлягає до часткового задоволення і розмір відшкодування завданої їй моральної шкоди слід визначити в сумі 150 000,00 грн., які слід стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України з відповідного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2

Питання судових витрат суд вирішує згідно зі ст. 88 ЦПК України.

Виходячи з вищенаведеного, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування Європейського суду з прав людини», ст.ст. 3,13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», ст.ст. 23, 1176 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити частково.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України з відповідного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 1000,00 грн. (одну тисячу гривень) на відшкодування матеріальної та 150 000,00 грн. (сто пятдесят тисяч гривень) моральної шкоди, заподіяної незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду та 500,00 грн. за надання правової допомоги при розгляді даної справи згідно з квитанцією адвоката ОСОБА_1, відмовивши в решті позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в 10-денний строк з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя: