Малиновський районний суд м.Одеси
Справа № 2-4948/10
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2010 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі головуючого: судді Бобуйок І.А. при секретарі - Орзіх Е.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяних у наслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
Позивач звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в якій просив суд стягнути з відповідача на його користь компенсацію матеріальної шкоди в розмірі 29 955, 70 грн., кошти на відшкодування моральної шкоди в розмірі 2 000 грн., компенсацію витрат на послуги евакуатора, у розмірі 250 грн., витрат на оплату знаходження автомобіля на спеціальному майданчику у розмірі 587,90 грн., 550 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження, компенсацію витрат на оплату юридичних послуг у розмірі 2 000 грн., а також витрати на сплату державного мита та інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на такі обставини. 08.09.2009 року на перехресті вулиць Мельницької та Балківської в місті Одесі, з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, в наслідок якої автомобіль позивача отримав механічні ушкодження. Відповідач відмовляється добровільно відшкодувати заподіяну матеріальну та моральну шкоду, що, на думку позивача, призвело до прострочення виконання зобовязань та нарахування пені в розмірі 4 467,70 грн.
Відповідач у судове засідання не зявився, сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Суд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України у зв'язку з неявкою відповідача, враховуючи відсутність заперечень від позивача, ухвалив слухати справу у порядку заочного розгляду.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 08.09.2009 року відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 та рухаючись через перехрестя вул. Мельницької та Балківської в м. Одесі, не виконав вимоги д/з 4.4 «Рух прямо чи праворуч», та виконуючи поворот ліворуч не дав дорогу автомобілю «Мерседес» державний номер НОМЕР_2, який належить позивачу, в результаті чого, допустив з ним зіткнення. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. 10.1, 16.6, 33.4.4 Правил дорожнього руху України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача зазнав механічних ушкоджень.
Вина відповідача підтверджується постановою Ленинського районного суду м. Миколаїв від 01.02.2010 року по справі № 3-10/2010, відповідно до якої його було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 11).
Згідно висновку № 131-09 автотоварознавчого дослідження належного позивачу автомобіля марки «Мерседес» державний номер НОМЕР_2, сума матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля складає 25 488 грн. (а.с. 24 ).
Відповідно до квитанції від 18.01.2010 року, витрати повязані із проведенням автотоварознавчого дослідження становлять 550 грн. (а.с. 41).
Витрати ОСОБА_1 на послуги евакуатора, у розмірі 250 грн. та витрати на оплату знаходження автомобіля на спеціальному майданчику у розмірі 587,90 грн. підтверджуються розрахунковими квитанціями (а.с. 42).
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і і підставі представлених сторонами доказів.
Відповідно до змісту ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдаї неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної ас юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до п. З постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року і 6 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоді питання про відповідальність за шкоду, заподіяну (внаслідок взаємодії кількох джерел підвищен небезпеки) самим джерелам підвищеної небезпеки кожного із їх володільців перед іншим з ни вирішується за правилами ст. 440 ЦК: шкода, заподіяна одному з володільців з вини іншого відшкодовується винним; при наявності лише вини володільця, якому заподіяна шкода, вона йо* не відшкодовується; при наявності вини обох володільців - розмір відшкодування визначаєтьс відповідно до ступеня вини кожного; при відсутності вини володільців у взаємному заподіяні шкоди - жоден з них не має права на відшкодування.
Стосовно вимоги позивача щодо нарахування та стягнення пені, суд, вивчивши матеріал справи, приходить до висновку, що зазначена позовна вимога не підлягає задоволенню Відповідно до ч. З ст. 549 ЦПК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від сум несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконанн Враховуючи положення цієї норми, підстави для начислення пені відсутні, оскільки позивачем г представлено доказів звернення до відповідача з вимогою про відшкодування нанесеної шкоди т отримання відмови відповідача.
Стосовно позовної вимоги, щодо стягнення з відповідача витрат на оплату зберіганн автомобіля на спеціальному майданчику, суд вважає, що позивачем, при зясуванні обстави справи, не доведено необхідності зберігання пошкодженого в результаті дорожньо-транспортні автомобіля на спеціальному майданчику. Тому не вбачається звязок між протиправними діям відповідача та зазначеним матеріальним збитком.
Таким чином, суд частково задовольняє позовні вимоги в частині відшкодуванг матеріальної шкоди та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позива1 компенсацію матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, в розмірі 25 488 грн витрати повязані із проведенням автотоварознавчого дослідження в розмірі 550 грн. та витрати г послуги евакуатора, у розмірі 250 грн., що разом складає 26 288 грн.
Встановивши факт протиправного пошкодження майна позивача, беручи до уваги, ш своїми протиправними діями відповідач ОСОБА_2 порушив нормальний уклад життя позивач заподіяв моральні й душевні страждання, повязані з пошкодженням майна, яке перебуває користуванні позивача, наступною відмовою добровільно відшкодувати заподіяний збиток, су вважає обґрунтованою позовну вимогу про стягнення моральної шкоди, настання якої викликан протиправним пошкодженням майна згідно ст. 23 ЦК України. Визначаючи розмір грошовог відшкодування моральної шкоди, судом прийняті до уваги характер правопорушення, небезпек яку створив відповідач під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, ступінь вини особи, як завдала моральної шкоди та з урахуванням розумності, справедливості та адекватності, суд вважг за необхідне стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 2 000 грн.
Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 6, витрати на правов допомогу, понесені позивачем складають 2 000 грн. (а.с. 46).
Згідно змісту ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат повязаних з розглядом судової справи належать витрати на правову допомогу, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи та ін.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача витрати на сплату державного мита, інформаційно-технічне забезпечення та правову допомогу з відповідача.
Керуючись ст. ст. 16, 23, 1166, 1167, 1188 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 224- 226 ЦПК України, СУД -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяних у наслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди кошти в розмірі 26 288 (двадцять шість двісті вісімдесят вісім) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди кошти в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на сплату юридичних послуг в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень, сплачене державне мито в розмірі 313 (триста тринадцять) гривень 44 (сорок чотири) копійки, витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 120 (сто двадцять) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії, позивачем в загальному порядку, тобто рішення суду позивачем може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
СУДДЯ: І.А. Бобуйок