Справа № 761/9760/15-ц
Провадження № 2/761/4794/2015
У Х В А Л А

07 квітня 2015 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Рибак М.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк» Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів та повернення банківського вкладу, відшкодування понесених витрат, та моральної шкоди, перевіривши виконання вимог ст.ст. 119, 120 ЦПК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із позовною заявою до Акціонерного товариства «Банк» Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів та повернення банківського вкладу, відшкодування понесених витрат, та моральної шкоди.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви, вважаю, що вони не відповідають вимогам ст. 119 ЦПК України, зокрема, до позовної заяви не додано документу, що підтверджує сплату судового збору у встановлених чинним законодавством розмірах.

Так, у позовній заяві позивач посилається на положення п. 7 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" та ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", згідно якого від сплати судового збору звільняються, серед іншого, споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав.

Разом з тим, посилання позивача на те, що правовідносини між сторонами виникли на підставі Закону України "Про захист прав споживачів" є безпідставними, оскільки, вирішити спір позивач просить саме на підставі відповідних норм Цивільного кодексу України, а не Закону України "Про захист прав споживачів".

При цьому, як вбачається зі змісту позовної заяви, правовідносини, які виникли між сторонами, випливають з договору банківського вкладу та не є предметом регулювання Закону України "Про захист прав споживачів", а врегульовані § 3 "Банківський вклад" глави 71 Цивільного кодексу України та Законом України "Про банки та банківську діяльність". Зокрема ст. 1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї на умовах та в порядку, встановлених договором.

Тобто, банківський вклад не є ані роботою (діяльністю виконавця, результатом якої є виготовлення товару або зміна його властивостей за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб), ані продажем товару (продукції) у сенсі положень, визначених Законом України "Про захист прав споживачів".

Банк при позичанні коштів у вкладника, для їх розміщення у якості банківського вкладу, не отримує жодної винагороди за користування такими коштами, а навпаки, сплачує проценти (дохід вкладника) за період їх використання. Кошти вкладу(депозиту) аж ніяк не можуть розглядатися як "вартість робіт (послуг)" та/або "загальна вартість замовлення", а договір про банківський вклад (депозит) не містить понять "вартість робіт (послуг)" та/або "загальна вартість замовлення" у сенсі положень ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів".

Відтак, виходячи із змісту позовної заяви вбачається, що спір між сторонами виник саме на підставі договірних відносин, які регулюються Цивільним кодексом України, а не Законом України "Про захист прав споживачів" і тому до позовної заяви має бути додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених чинним законодавством розмірах.

Разом з тим, згідно змісту позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача на його користь як суму заборгованості за Договором банківського вкладу у розмірі 5250,45 євро, так і стягнути з відповідача на його користь відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн. 00 коп. та 4000 грн. 00 коп. витрат на юридичні послуги. Таким чином, спір, який виник між сторонами має одночасно майновий та немайновий характер.

При цьому, згідно з вимогами ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" розмір ставки судового збору із позовних заяв, які подаються до суду, немайнового характеру становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тобто, 243 грн. 60 коп., а із позовних заяв, які подаються до суду, майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (243 грн. 60 коп.) та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати (3 654 коп. 00 коп.).

Крім того, згідно вимог п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 119, 121, 209, 210 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк» Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів та повернення банківського вкладу, відшкодування понесених витрат, та моральної шкоди - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків терміном 5 (п'ять) днів з дня отримання останнім копії ухвали.

Роз'яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків, заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ М.А. РИБАК