У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду в складі:

головуючого Василевича В.С.

суддів: Бондаренко Н.В., Шимківа С.С.

при секретарі Демчук Ю.Ю.

з участю позивачки ОСОБА_1, відповідача

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду від 8 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Рівненського міського суду від 8 квітня 2015 року позов у даній справі задоволено.

Стягнуто з відповідача на користь позивачки на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини доходу щомісячно та на утримання позивачки до досягнення сином трирічного віку - в розмірі 1/6 частини доходу щомісячно.

В апеляційній скарзі відповідач доводить про незаконність та необґрунтованість рішення через порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вказує, що він надає і готовий у добровільному порядку надавати кошти на утримання дитини з переведенням їх на банківський картковий рахунок, однак на таку пропозицію позивачка не реагує.

Не прогоджується з висновком суду про наявність у нього матеріальної можливості надавати матеріальну допомогу позивачці.

Його заробітна плата є незначною, меншою прожиткового мінімуму для працездатних осіб, нерухомості теж немає, несе витрати по утриманню квартири матері, з якою проживає, несе інші витрати ( проїзд на роботу, обслуговування мобільного телефона і т.ін,) Але суд цих обставин не врахував, чим не дотримав вимог ст.75 та 84 СК України.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини в частці від доходу, а не у твердій грошовій сумі, суд не врахував його, відповідача інтересів.

Вказує також,що суд не з»ясував питання про отримання позивачкою допомоги на дитину.

По наведених підставах просить рішення скасувати та ухвалити нове про визначення аліментів на дитину у твердій сумі-350 грн. щомісячно та про відмову у задоволенні інших вимог.

В запереченні на апеляційну скаргу позивачка вказує, що доводи апеляційної скарги не відповідають матеріалам справи, висновків суду першої інстанції не спростовують, тому просить про залишення рішення без змін.

В судовому засіданні відповідач апеляційну скаргу підтримав, привівши наведені у ній доводи.

Позивачка апеляційну скаргу заперечила, пояснивши, що вона проживає з батьками, отримує від них епізодичну допомогу. Вважає рішення законним та обґрунтованим, просить про залишення його без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про наступне.

Судом встановлено, що сторони з 27 квітня 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сторони впродовж 7 місяців проживають окремо, син ОСОБА_4 проживає з матір»ю, яка не працює і самостійного доходу немає.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст.181 цього ж Кодексу встановлено, що способи виконання батьками обов»язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Відповідач має постійну роботу, отримує заробіток.

Отже, за наведених обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність законних підстав для стягнення з відповідача аліментів на малолітню дитину.

За змістом ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити аліменти у твердій грошовій сумі. Позивачка заявляла вимогу про визначення розмірі аліментів на дитину у частці від доходу відповідача. Виходячи із встановлених ст.11 ЦПК України засад диспозитивності цивільного судочинства, суд обґрунтовано задовольнив вимоги позивачки у частці від доходу відповідача. Тому доводи апеляційної скарги з цього приводу не можуть бути прийняті до уваги.

Правильним є висновок суду і в частині задоволення вимог про стягнення аліментів на утримання позивачки до досягнення малолітнім сином трирічного віку. Таке право позивачки передбачено ст.75 СК України. Суд визначив спроможність відповідача на сплату цих аліментів у розумних межах.

Враховуючи, що рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і доводи апеляційної скарги в висновків суду не спростовують підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 307, ст. ст.313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду від 8 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий Василевич В.С.

Судді Шимків С.С.

Бондаренко Н.В.