Справа 688/4504/14-ц
№ 2/688/14/15
РІШЕННЯ

Іменем України

25 червня 2015 року м.Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Стаднічук Н.Л.,

секретаря Березюк Н.А.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Шепетівський цукор» до ОСОБА_2 про стягнення шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «ТД «Шепетівський цукор» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої нестачею товару в розмірі 200 019,75 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно наказу № 09-Л від 04.05.2011 року ОСОБА_2 прийнято на посаду завідуючої складом витратних матеріалів та з нею укладено договір про повну матеріальну відповідальність. За результатом проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, що перебували під звітом ОСОБА_2, встановлено розбіжність у фактичній наявності та даних бухгалтерського обліку щодо кількості меляси бурякової. Так, за даними бухгалтерського обліку на складі знаходилось 300,015 т, а фактично встановлено наявність лише 170,97 т меляси. Таким чином, недостача становить 129,045 т. Згідно висновку про незалежну оцінку ПП «Агентство нерухомого майна «Гудвіл» від 27.03.2014 року вартість меляс бурякової становить 1 550 грн./т. Розмір шкоди, завданої внаслідок недостачі товару, становить 200 019,75 грн., яку вважає необхідним стягнути з відповідачки як матеріально відповідальної особи.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що 21.01.2014 року ОСОБА_2 під звіт передано мелясу бурякову в кількості 300,015 т., до цього часу на підприємстві меляси не було, 27.03.2014 року під час інвентаризації матеріальних цінностей встановлено нестачу товарно-матеріальних цінностей меляси бурякової в кількості 129,045 т. Нестача сталася внаслідок неналежного виконання відповідачкою своїх посадових обовязків як завідувача складу витратних матеріалів. Оскільки ОСОБА_2 є матеріально відповідальною особою, вона повинна відшкодувати завдану підприємству шкоду в повному обсязі. Зазначив, що меляса зберігається в резервуарах для зберігання меляси обємом 1000 м3 та 5000 м3 , меляса з резервуарів викачується насосом за допомогою спускового механізму, доступ до цього механізму закритий, ключі від нього є тільки у ОСОБА_2, територія підприємства загороджена 2-метровим бетонним парканом, пункти пропуску охороняються охоронцями, територія підприємства патрулюється 2-ма охоронцями, встановлені камери відеоспостереження. При цьому вказав, що з 21.01.2014 року по 27.03.2015 року реалізація меляси не здійснювалось, з приводу крадіжки меляси підприємство до правоохоронних органів не зверталося, слідів проникнення інших осіб на територію підприємства немає, причини нестачі невідомі.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечувала та пояснила, що під час інвентаризації кількість нестачі товару встановлено невірно через неправильність здійснення замірів меляси: заміри робилися за допомогою нитки, а повинні здійснюватися за допомогою відкритої трубки. Крім того, резервуар з мелясою, де робився замір, стояв під нахилом. 10.04.2014 року в резервуарі №2 для зберігання меляси бурякової нею було виявлено отвір у днищі, про який вона повідомила комерційного директора ОСОБА_4, після чого мелясу з цього резервуару перекачали до резервуару № 1, кількість втрати меляси при цьому не перевірялася. 21.01.2014 року нею підписано прибутковий ордер про прийняття меляси бурякової в кількості 300,015 т з ПАТ «Шепетівський цукровий комбінат» на ТОВ «ТД «Шепетівський цукор», фактична кількість продукції не перевірялася. При цьому зазначила, що журнал обліку меляси нею не вівся, облік меляси здійснювався за допомогою карток складського обліку, кількість товару визначалася за даними бухгалтерського обліку, фактичні заміри наявності меляси не проводилися, щорічні інвентаризації проводилися формально кількість меляси визначалася за даними бухгалтерського обліку, до лічильника вагів вона доступу не мала. Крім того, вказала, що в березні 2014 року вона виявила, що на скрині, де знаходився спусковий механізм резервуару з мелясою, зірвано замок та пошкоджено скриньку пускового механізму, що відкрило доступ сторонніх осіб до меляси, про це вона повідомляла комерційного директора ОСОБА_4, головного інженера ОСОБА_5 та начальника охорони в усній формі, але ніяких заходів вжито не було.

Представник відповідача ОСОБА_3 проти позову заперечував з тих підстав, що позивачем не дотримано порядку визначення кількості меляси під час інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, невірно визначено ціну меляси бурякової.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і в порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Відповідно до ст.131 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. Працівники зобовязані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.134 КЗпП України працівники несуть повні матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 1351 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому на зберігання або для інших цілей.

Відповідно до ст.1351 КЗпП України письмові договору про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією, з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо звязані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням в процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.

Відповідно до Переліку посад і робіт, що заміщаються чи виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріатом ВЦРПС № 447/24 від 28.12.1977 року, письмові договори про повну матеріальну відповідальність можуть укладатися з завідувачами кас: завідувачами комор цінностей; завідувачами камер зберігання; завідувачами складами та їх заступниками при виконанні робіт з приймання на зберігання, обробку, відпуску матеріальних цінностей на складах, базах (нафтобазах), автозаправних станціях, холодильниках, харчоблоках, сховищах, заготівельних (приймальних) пунктах, товарних і товарно-перевалочних дільницях, камерах схову, коморах, гардеробах.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1353 КЗпП України розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. У разі розкрадання. недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди.

Відповідно п.2 Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 116 від 22.01.1996 року, розмір збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей визначається шляхом проведення незалежної оцінки відповідно до національних стандартів оцінки.

Відповідно до ст.137 КЗпП України суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутністю умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений.

Згідно наказу ТОВ «Торговий дім Шепетівський цукор» № 09-Л від 04.05.2011 року ОСОБА_2 прийнято зав.складом витратних матеріалів з 04.05.2011 рік.

Наказом Товариства № 29/1-Л від 30.04.2014 року відповідачку було звільнено з вказаної посади.

Згідно посадової інструкції до службових обовязків ОСОБА_2 входило прийняття меляси бурякової від виробництва по кількості та якості, ведення оперативного обліку руху товарно-матеріальних цінностей; видання матеріальних цінностей, продукції за складу по вимогам, затвердженим генеральним директором, начальником відділу постачання та збуту або головним бухгалтером, оформлення замовлення на ремонт складського приміщення, забезпечує збереження поступаючих на склад матеріальних цінностей і здійснює контроль за правилами їх зберігання, тощо.

04.05.2011 року між ТОВ «Торговий дім «Шепетівський цукор» та ОСОБА_2 укладено договір про повну індивідуальну відповідальність, відповідно до якого остання взяла на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення схоронності матеріальних цінностей, переданих на зберігання підприємством, і зобовязалася дбайливо ставитися до переданих їй для зберігання або іншої мети матеріальних цінностей підприємства і вживати заходів для відвернення заподіяної їм шкоди; своєчасно повідомляти адміністрацію підприємства про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження переданих для зберігання матеріальних цінностей, а позивач зобовязався створити відповідачці належні умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження довірених їй матеріальних цінностей.

Згідно видаткової накладної № 3 від 21.01.2014 року з ПАТ «Шепетівський цукровий комбінат» на ТОВ «ТД «Шепетівський цукор» передано мелясу бурякову в кількості 300,015 т. За прибутковим ордером № 3 від 21.01.2014 року ОСОБА_2 прийняла 300,015 т меляси бурякової.

27.07.2014 року ТОВ «ТД «Шепетівський цукор» на підставі наказу в.о. генерального директора ОСОБА_4 № 35/2/1 від 27.03.2014 року провело інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей, за результатом якої виявлено нестачу меляси бурякової в складі витратних матеріалів в кількості 129,045 т балансовою вартістю 38 713,50 грн.

Для визначення причини недостачі меляси бурякової наказом т.в.о. генерального директора ТОВ «ТД «Шепетівський цукор» № 35/3 від 28.03.2014 року створено інвентаризаційну комісію для визначення причини недостачі.

Згідно протоколу № 1 засідання інвентаризаційної комісії від 28.04.2014 року причиною наявності нестачі меляси визнано халатне відношення завідуючої складом витратних матеріалів ОСОБА_2 до своїх обовязків, а саме: відсутність документального складського обліку меляси, незабезпечення належного збереження товарно-матеріальних цінностей.

За висновком експертів Хмельницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 171/172/14-26 від 28.05.2015 року нестача товарно-матеріальних цінностей меляси бурякової, встановлена за інвентаризаційним описом на ТОВ «Торговий дім «Шепетівський цукор» від 27.03.2014 року за період роботи ОСОБА_2 з 01.11.2013 року по 27.03.2014 року у розмірі 129,045 т документально підтверджується.

Згідно звіту про незалежну оцінку меляси бурякової ПП «Агентства нерухомого майна «Гудвіл» ринкова вартість меляси бурякової станом на 27.03.2014 року становить 1550 грн./тонну.

Таким чином, розмір шкоди, завданої внаслідок нестачі товару, становить 200 019,75 грн. (1550 грн. х 129,045 т).

Відповідно до п.п.2.1, 2.2. Інструкції з зберігання, транспортування та приймання меляси та підприємствах Міністерства харчової промисловості СРСР, затвердженої Міністерством харчової промисловості СРСР від 19.09.21975 року, меляса на заводах повинна зберігатися тільки в наземних залізних резервуарах, накритих дахом, який має бути справним, надійно оберігати мелясу від потрапляння атмосферних опадів й талих вод. Кожний резервуар повинен мати: а) зовнішні стаціонарні сходи, що задовольняють техніку безпеки; б) спускову засувку в днищі резервуару для забезпечення повного стоку меляси при випорожненні резервуару, в) пробні крани діаметром 25 мм, встановлені через кожний метр висоти резервуару поблизу зовнішніх сходів, г) трубу діаметром 150-200 мм, відкриту з обох боків та встановлену усередині резервуара біля стінки поблизу зовнішніх сходів, призначену для визначення висоти шару меляси з врахуванням кількості, яка знаходиться у вигляді піни.

Відповідно до п.14.1.6 Інструкції з хіміко-технічного контролю та обліку цукрового виробництва, затвердженої Міністерством харчової промисловості СРСР, що діє відповідно до наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 130 від 11.04.2014 року, кількість меляси, що викачується в резервуар, визначають зважуванням на звичайних або автоматичних вагах. Кількість зваженої меляси записують в спеціальному журналі. Ваги для зважування перевіряють контрольними гирями не рідше одного разу у декаду. Кожну декаду та по завершенню виробництва необхідно проводити звіряння кількості резервуарної та зваженої меляси за масою, сухим речовинам та за цукром в мелясі. Всі резервуари повинні бути прокалібровані заздалегідь. До початку виробництва головний технолог повинен перевірити стан резервуарів: вони повинні бути промиті та продезинфіковані вапняним молоком. Для визначення висоти шару меляси з врахуванням кількості, яка знаходиться у вигляді пінки, має бути встановлена відкрита труба ззовні або всередині резервуару. Труба має два крани у нижнього краю її та на патрубку, що зєднує трубу з резервуаром. Для визначення обєму меляси в резервуарі відкривають кран на кран на зєднувальному патрубку при закритому крані біля нижнього краю труби до врівноваження рівня меляси в резервуарі та в трубі. Після заміру висоти шару трубі кран на патрубку, що зєднує трубу з резервуаром, закривають, відкривають кран біля нижнього кінця труби, спускають всю мелясу в підставлену ємкість і визначають її щільність при температурі зберігання. Множення обєму меляси на її щільність дає масу меляси. Вимір висоти недоливу або переливу меляси проводять градуйованою рейкою. На початку виробництва перед надходженням меляси в резервуари повинні бути підведені кінцеві результати зберігання і транспортування меляси за попереднє виробництво.

Свідок ОСОБА_6, що працює головним технологом ТОВ «ТД «Шепетівський цукор» в судовому засіданні показала, що меляса утворюється за результатом виробництва цукру, зважується на автоматичних вагах, результати зважування фіксуються лаборантом або хіміком та записуються в спеціальному журналі, після чого меляса щодекадно перекачується насосом до резервуару на склад, складається акт оприбуткування меляси та передається завідувачу складом. Ваги щодекадно перевіряються службою контрольно-вимірювальних приладів та щороку проходять повірку. Зазначила, що для зберігання меляси використовується дві ємкості: ємкість № 1 обємом 1000 м2 та ємкість № 2 обємом 5000 м2 , при цьому ємкість № 2 є каліброваною, а ємкість № 1 не калібрована. Під час інвентаризації 27.03.2014 року досліджувалася меляса, яка знаходилася в ємкості № 1, кран на ємкості не встановлений, визначення кількості меляси проводилося шляхом визначення обєму недоливу за допомогою нитки з вантажем, аналіз щільності меляси брався з меляси під час її відвантаження. Про пошкодження ємкості для зберігання меляси їй нічого невідомо, але воду біля ємкості бачила.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що працює заступником головного технолога ТОВ «ТД «Шепетівський цукор», підтвердила показання свідка ОСОБА_6 та пояснила, що інвентаризація меляси 27.03.2014 року проводилася шляхом заміру недоливу в ємкості для зберігання меляси № 1 за допомогою нитки з вантажем: враховуючи висоту ємкості ниткою визначають висоту недоливу, за допомогою аналізу лабораторією визначається щільність меляси, а потім за допомогою спеціальних формул шляхом множення щільності та обєму недоливу визначають масу меляси. Визнала, що такий метод визначення маси меляси не передбачений інструкцією з обліку меляси, проте ним завжди користуються на підприємстві. Зазначила, що лічильник вагів, якими зважується меляса, заходиться в продуктовому цеху, який закривається та охороняється охоронцями, проте, ОСОБА_2 за бажанням могла туди потрапити. Вказала, що в 2013 році мелясу перекачували з ємкості № 2 до ємкості № 1 для проведення демонтажу обігрівальних труб, що знаходились під ємкістю, при цьому під час розмови комерційного директора ОСОБА_4, технічного директора ОСОБА_8 та ОСОБА_2 зазначалося про наявність пошкодження днища ємності, але ніяких актів про це не складалося. Ємкості для зберігання меляси щороку перед початком сезону перевіряються інженерною службою.

Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10 підтвердили, що під час інвентаризації 27.03.2014 року кількість меляси в ємкості 1000 м3 визначалася за допомогою нитки з вантажем.

Свідок ОСОБА_11, що є заступником начальника відділу постачання та збуту ТОВ «ТД «Шепетівський цукор» в судовому засіданні пояснив, що під час інвентаризацій кількість меляси завжди визначається шляхом заміру недоливу за допомогою нитки з вантажем, ємкості для зберігання меляси підлягають огляду технічною службою, під час відвантаження меляси зі складу машини з товаром зважуються ОСОБА_2 на вагах, вона оформлює видаткові накладні та підписує довіреності на відпуск товару, передає їх до бухгалтерії, до її обовязків входить контроль за кількістю меляси за допомогою карток складського обліку.

Свідок ОСОБА_5, що працює головним інженером ТОВ «ТД «Шепетівський цукор» суду показав, що в 2014 році проводив огляд ємкості для зберігання меляси, проте пошкоджень днища виявлено не було, до цього часу повідомлень від ОСОБА_2 про пошкодження ємкості не надходило, в 2013 році ємкості не оглядалися в звязку з відсутністю сезону, в вересні 2012 року перед початком сезону резервуари оглядалися, при цьому всі були відремонтовані, зайвих отворів не встановлено, про пошкодження захисних кожухів пускового механізму йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_8, що працює технічним директором ТОВ «ТД «Шепетівський цукор», показав, що в квітні 2013 року технічною службою підприємства відбирався грунт з-під резервуару обємом 5000 м3 , під резервуаром виявили калюжі, що могло бути наслідком затоплення ґрунтовими водами, пошкоджень днища не виявили; після встановлення підпірної стінки та заливки бетоном води під резервуаром не зявлялися. Зазначив, що резервуар для зберігання меляси обємом 5000 м3 стоїть під деяким нахилом, резервуар обємом 1000 м3 стоїть рівно. Вказав на можливість незначного витікання меляси з кранів та насосів при викачці меляси, але виключив можливість витікання меляси в кількості 129 т та вбирання її в грунт. Визнав факти звернення ОСОБА_2 з доповідними записками від 12.12.2012 року та від 25.04.2013 року.

12.12.2012 року ОСОБА_2 зверталася до начальника комерційного відділу ТОВ «ТД «Шепетівський цукор» ОСОБА_4 з службовою запискою про включення при плануванні робіт на 2013 рік заходів з ремонту резервуару меляси бурякової № 2.

Згідно паспорту автоматизованого ваговимірювального комплексу останній 17.10.2013 року проходив повірку.

Таким чином, судом встановлено, що резервуар № 1, де зберігалася меляса, не був прокаліброваним та оснащений замірною трубкою, як того вимагають норми зі зберігання меляси, що перешкоджало ОСОБА_2 здійснювати контроль за фактичною наявністю меляси на складі.

Визначення фактичної кількості меляси бурякової під час інвентаризації 27.03.2014 року проводилося ниткою з вантажем, тобто способом, що не передбачений нормами з обліку меляси, тому результати інвентаризації не можна вважати достовірними. Судом не береться до уваги висновок експерта щодо документального підтвердження наявності нестачі меляси в кількості 129,045 т, оскільки експертом не досліджувався порядок проведення інвентаризації в частині визначення фактичної кількості меляси.

Після прийняття ОСОБА_2В на зберігання 300,015 т меляси бурякової з 21.01.2014 року по 27.03.2014 року руху товарно-матеріальних цінностей (меляси) на товаристві не відбувалося, тому, відповідно, облік руху меляси відповідачкою не вівся, а відтак, порушення порядку ведення оперативного обліку, на думку суду, не могло бути причиною нестачі меляси.

Посилання відповідачки на те, що нестача меляси могла бути наслідком її витікання через пошкодження днища резервуару № 2 не знайшли свого підтвердження, оскільки свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_5 заперечили пошкодження резервуару; крім того, за показаннями відповідачки ОСОБА_2, свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в квітні 2013 року меляса з резервуару № 2 була перекачана до резервуару № 1, що виключає її витікання з резервуару № 2.

З показань відповідачки слідує, що в березні 2014 року перед проведенням інвентаризації, невідомими особами було зірвано замок та пошкоджено захисний кожух пускового механізму, що відкрило доступ сторонніх осіб до меляси. Показання ОСОБА_2 про те, що вона повідомляла про цей факт комерційного директора ОСОБА_4, головного інженера ОСОБА_5 та начальника охорони в усній формі не знайшло свого підтвердження, оскільки свідок ОСОБА_5 це заперечив. Крім того, згідно посадової інструкції ОСОБА_2 замовлення на ремонт має виконуватися в письмовій формі, що відповідачкою не було здійснено.

Разом з тим, позивачу не відомо про факт пошкодження захисної скриньки пускового механізму, він не вважає його причиною нестачі, заперечує факт крадіжки меляси з резервуару як ОСОБА_2, так і іншими особами, до правоохоронних органів за фактом розкрадання меляси не звертався.

Таким чином, під час судового розгляду судом не встановлено якими неправомірними діями ОСОБА_2 заподіяно матеріальної шкоди позивачу та не вбачається причинного звязку між її діями (бездіяльністю) та шкодою.

За таких обставин, підстави для стягнення з відповідачки матеріальної шкоди відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.130, 131, 134, 1351 , 137 КЗпП України, ст.ст. 4, 6, 11, 60, 88, 212- 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Хмельницької області протягом десяти днів з дня отримання його копії через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області.

Суддя Н.Л.Стаднічук