У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_6, який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», приватного нотаріуса Криворізького міського округу Дніпропетровської області Стюрко Оксани Олександрівни, треті особи: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, прокурор Жовтневого району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про визнання правочину нікчемним, договору іпотеки недійсним <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843241/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1>, за касаційними скаргами представника приватного нотаріуса Криворізького міського округу Дніпропетровської області Стюрко Оксани Олександрівни - Загорулька Геннадія Миколайовича та представника Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - Шуліки Аліни Володимирівни на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

-У серпні 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843241/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1>, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

На обґрунтування позову банк посилався на те, що 05 серпня 2008 ро <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843241/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1>ку між ним та відповідачем ОСОБА_6 укладений договір № КRНТGА, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 134 023 грн 67 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05 серпня 2015 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 20 серпня 2008 року уклали договір іпотеки № КRНТGА, <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843645/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1>відповідно умов якого останні надали в іпотеку квартиру загальною площею 58,40 кв. м, житловою площею 44,80 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка належить відповідачам на праві власності на підставі свідоцтва про право власності. <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843659/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1>

На порушення <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843659/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1>умов договору відповідач ОСОБА_6 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим у нього перед банком утворилася заборгованість, яка станом на 10 квітня 2013 року становить 175 052 грн 79 коп., яка складається із: 98 000 грн 93 коп. - заборгованість за кредитом; 33 658 грн 84 коп. - заборгованіст-ь за процентами за користування кредитом; 7 172 грн 84 коп. заборгованість <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_5/ed_2014_10_30/pravo1/T030898.html?pravo=1> з комісії за користуванням кредитом; 27 646 грн 24 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, штрафи відповідно до договору: 250 грн - штраф (фіксована частина), 8 323 грн 94 коп. штраф (процентна складова).

Посилаючись на вказані обставини, банк просив у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 05 серпня 2008 року № КRНТGА у розмірі 175 052 грн 79 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки та виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та проживають у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1, зі зняттям з реєстраційного обліку, а також стягнути з відповідачів на користь банку судовий збір у сумі 246 грн 60 коп. <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_218/ed_2014_10_30/pravo1/T030898.html?pravo=1>

У листопаді 2013 року відповідачі за основним позовом ОСОБА_6, в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_10, 2008 року народження, ОСОБА_9, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 звернулися до суду із зустрічним позовом до банку та приватного нотаріуса Стюрко О.О., в якому просили суд визнати недійсним договір іпотеки від 20 серпня 2008 року № КRНТGА, який був укладений між банком та відповідачами ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_8 та ОСОБА_11, посвідчений приватним нотаріусом Стюрко О.О., та зареєстрований в реєстрі за № 2836.На <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_218/ed_2014_10_30/pravo1/T030898.html?pravo=1> обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 посилалися на те, що ОСОБА_6 не отримував від банку вимог про погашення кредиту в порядку ст. ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку». Крім того, на момент укладення іпотечного договору в спірній квартирі проживав малолітній син власника квартири ОСОБА_6 - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2014 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_6, в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_10, 2008 року народження, ОСОБА_9, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 задоволено.

Визнано недійсним договір іпотеки від 20 серпня 2008 року № KRHTGA , укладений між ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_7 та ПАТ КБ «ПриватБанк» з моменту його вчинення та сторони повернуто в первинний стан, а саме: зобов'язано приватного нотаріуса Криворізького міського <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843060/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1> округу Дніпропетровської області Стюрко О.О. вилучити з Державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис щодо немайнових прав на квартиру АДРЕСА_1, яка була надана в іпотеку за договором іпотеки від 20 серпня 2008 року № КRНТGА, вилучити з Державного реєс <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_661/ed_2014_09_02/pravo1/KD0003.html?pravo=1>тру іпотек запис щодо немайнових прав на квартиру АДРЕСА_1, яка була надана в іпотеку за договором іпотеки від 20 серпня 2008 року № КRНТGА. Вирішено питання про судовий збір.

У касаційній скарзі представник приватного нотаріуса Криворізького міського округу Дніпропетровської області Стюрко О.О. - Загорулько Г.М. - порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - Шуліка А.В. - порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів із ухваленням нового рішення про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга представника приватного нотаріуса Криворізького міського округу Дніпропетровської області Стюрко О.О. - Загорулька Г.М. підлягає задоволенню, а касаційна скарга представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - Шуліки А.В. підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 05 серпня 2008 року між банком та ОСОБА_6 укладений договір кредитування № KRHTGA , відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 134 023 грн 67 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05 серпня 2015 року.

На забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором, 20 серпня 2008 року між банком та відповідачами ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_8 укладено договір іпотеки квартири АДРЕСА_1, загальною площею 58,40 кв. м.

У зв'язку з забезпеченням договору іпотеки приватним нотаріусом Стюрко О.О. була накладена заборона відчуження зазначеної у договорі квартири АДРЕСА_1 до припинення дії договору іпотеки та заборона була внесена до Єдиного реєстру за № 2837.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_6 умов кредитного договору, станом на 10 квітня 2013 року у нього перед банком утворилася заборгованість у сумі 175 052 грн 79 коп., з яких: 98 000 грн 93 коп. - заборгованість за кредитом, 33 658 грн 84 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 7 172 грн 84 коп. - заборгованість з комісії за користування кредитом, 27 646 грн 24 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань, 250 грн - штраф (фіксована частина), 8 323 грн 94 коп. - штраф (процентна складова).

Відмовляючи в задоволенні первісного позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що відповідач ОСОБА_6 не належним чином виконував та виконує свої обов'язки за кредитним договором, та не надано доказів, що до звернення до суду з цим позовом, банк намагався вирішити з відповідачем питання щодо погашення заборгованості за договором.

Залишаючи без змін в цій частині рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскільки договір іпотеки визнано недійсним, то висновок суду про відсутність правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки є правильним.

Задовольняючи зустрічний позов про визнання недійсним договору іпотеки та про зобов'язання приватного нотаріуса Криворізького міського <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843060/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1> округу Дніпропетровської області Стюрко О.О. вилучити з Державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис щодо немайнових прав на предмет іпотеки, вилучити з Державного реєс <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_661/ed_2014_09_02/pravo1/KD0003.html?pravo=1>тру іпотек запис щодо немайнових прав на предмет іпотеки, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що приватним нотаріусом Криворізького міського округу Дніпропетровської області Стюрко О.О. при затвердженні оспорюваного договору іпотеки не було з'ясовано, що у квартирі, яка передається в іпотеку, мешкає малолітня дитини, яка має право користування квартирою, та не було отримано дозвіл органу опіки та піклування на укладення такого правочину, приватний нотаріус затвердила вказаний договір, порушивши права малолітньої дитини на проживання у цій квартирі та вважав, що відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦК України оспорюваний договір є нікчемним, оскільки він вчинений без дозволу органу опіки та піклування на укладення такого правочину.

Проте з такими висновками судів погодитися не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України <nau://ukr/435-15|st215> підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦК України правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування (ст. 71 цього Кодексу), є нікчемним.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» (в редакції чинній на день укладання договору іпотеки квартири) для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав і охоронюваних законом інтересів дітей при наданні згоди на вчинення правочинів щодо належного дітям нерухомого майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» (в редакції чинній на день укладання договору іпотеки квартири) батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Згідно зі ст. 32 ЦК України <nau://ukr/435-15|st32>, ст. 177 СК України <nau://ukr/2947-14|st177> батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Із урахуванням зазначених положень норм матеріального права суди при розгляді позовних вимог про визнання недійсним договору іпотеки повинні виходити з того, чи мала дитина право власності або право користування на предмет іпотеки на момент укладення договору іпотеки.

Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки), не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування при укладанні таких договорів.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України <nau://ukr/435-15|st29> (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Укладаючи договір іпотеки квартири від 20 серпня 2008 року, ОСОБА_6, батько малолітньої дитини, засвідчив, що на момент укладання цього договору: на підставах, передбачених чинним законодавством, він має право відчужувати предмет іпотеки (п. 12.2 договору); відносно предмету іпотеки відсутні вимоги третіх осіб, в томі числі і тих, що не зареєстровані у встановленому законом порядку (п.12.7 договору); даний договір підписаний ним добровільно - не під впливом тяжких обставин, загрози, примусу, насильства. При укладанні цього договору ним враховані інтереси дітей та інших членів сім'ї і осіб, які мають право користування даним предметом іпотеки. Особи які мешкають або зареєстровані у предметі іпотеки дали згоду на виселення (п. 12.9 договору).

Судами встановлено, що перед укладенням договору іпотеки спірної квартири від 20 серпня 2008 року нотаріусу, окрім інших, передбачених, чинним законодавством України, документів були подані: довідка комунального житлового підприємства №18 від 20 серпня 2008 року № 249.

Так, згідно з вказаною довідкою, у квартирі АДРЕСА_1 прописані: ОСОБА_16, ОСОБА_6 (т. 1 а. с. 98).

Також, згідно з довідкою житлово-експлуатаційної організації № 31 дільниця № 6 від 16 травня 2014 року № 785 за період з 15 лютого 2008 року по 20 серпня 2008 року у квартирі АДРЕСА_1 були зареєстровані 2 особи: ОСОБА_6, ОСОБА_16 (т. 1, а. с. 110).

Згідно з довідкою житлово-експлуатаційної організації № 31 дільниця № 6 від 16 травня 2014 року № 784 станом на 16 травня 2014 року у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано 3 особи: ОСОБА_6, ОСОБА_16 та малолітній ОСОБА_10, 2008 року народження (т. 1, а. с. 109).

Відповідно до нотаріально посвідченої заяви від 20 серпня 2008 року, укладаючи договір іпотеки квартири, ОСОБА_6, батько малолітньої дитини, стверджував, що діти віком до вісімнадцяти років квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка передається в іпотеку банку не користуються. Зміст ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» нотаріусом йому роз'яснено (т. 1, а. с. 99).

Отже, у матеріалах справи відсутні беззаперечні докази, що малолітня дитина мала право користування на предмет іпотеки на момент укладення договору іпотеки.

У справі, яка переглядається, висновки суду про те, що малолітня дитина мала право на користування квартирою та наявність у зв'язку з цим підстав для визнання договору іпотеки недійсним на підставі ст. ст. 29, 203 <nau://ukr/435-15|st203>, 224 ЦК України <nau://ukr/435-15|st224>, ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей <nau://ukr/2623-15|st12>», не відповідають матеріалам справи та спростовуються поданими сторонами доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 <nau://ukr/1618-15|st30/> ЦПК <nau://ukr/1618-15/> України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач, тобто особи, матеріально-правовий спір між якими є предметом вирішення в цивільному судочинстві.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про нотаріат» <nau://ukr/3425-12|st1/>нотаріат - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Як роз'яснено у п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 <nau://ukr/v0009700-09/> «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Нотаріуси, що посвідчували правочини, залучаються до участі у справі як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, якщо позивач обґрунтовує недійсність правочину посиланням на неправомірні дії нотаріуса.

Суди не звернули уваги на зазначені правові норми та не врахували, що при вирішенні справ, які стосуються оспорювання прав і обов'язків сторін, набутих на підставі вчинених нотаріальних дій - посвідчення договорів (крім справ за скаргами на нотаріальні дії чи відмову в їх вчиненні), нотаріуси, в розумінні ст. 30 <nau://ukr/1618-15|st30/> ЦПК <nau://ukr/1618-15/> України, не є особами, прав і обов'язків яких стосується спір сторін, оскільки відсутня їх юридична заінтересованість у результатах вирішення справи судом і реалізації ухваленого в ній рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про нотаріат» <nau://ukr/3425-12|st50/>право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень передбачений розділом IV Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч. 9 ст. 16 цього Закону державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки) (п. 5.1 Глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України віл 22 лютого 2012 року № 296/5).

З наведеного можна зробити висновок, що нотаріус може бути відповідачем у справах про зобов'язання вилучити з Державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис щодо немайнових прав на предмет іпотеки та вилучити з Державного реєс <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_661/ed_2014_09_02/pravo1/KD0003.html?pravo=1>тру іпотек запис щодо немайнових прав на предмет іпотеки лише в разі звернення заінтересованих осіб до нотаріуса за вчиненням вказаних дій та отримання відмови у їх вчиненні.

Задовольняючи зустрічний позов в цій частині, суди на порушення вимог ст. ст. 213, 214, 303, 309 ЦПК України на вказане уваги не звернули, не врахували порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, у зв'язку з чим не перевірили чи зверталися позивачі за зустрічним позовом з відповідною заявою до приватного нотаріуса Стюрко О.О., чи було їм відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, чи саме нотаріусом порушено їх право та чи підлягає воно захисту в обраний позивачами спосіб.

Разом з тим, застосовуючи наслідки недійсності правочину, суди не врахували, що вимога про зобов'язання вилучити з Державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис щодо немайнових прав на предмет іпотеки та вилучити з Державного реєс <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_661/ed_2014_09_02/pravo1/KD0003.html?pravo=1>тру іпотек запис щодо немайнових прав на предмет іпотеки пред'явлена не до сторони договору (нотаріуса) та не є вимогою про застосування наслідків недійсності правочину в розумінні ст. 216 ЦК України.

Допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими, у зв'язку з чим вони підлягають скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи судам слід звернути увагу на те, що звертаючись до суду з первісним позовом, банк просив звернути стягнення на предмет іпотеки та виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та проживають у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1, зі зняттям з реєстраційного обліку.

Рішенням суду першої інстанції, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду, у задоволенні первісного позову банку про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено, однак позовні вимоги банку про виселення відповідачів та інших осіб, зі зняттям з реєстраційного обліку, судами по суті не розглянуті.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника приватного нотаріуса Криворізького міського округу Дніпропетровської області Стюрко Оксани Олександрівни - Загорулька Геннадія Миколайовича задовольнити.

Касаційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - Шуліки Аліни Володимирівни задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук