Справа №150/158/15-ц
Провадження по справі №2/150/85/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої: судді Цимбалюк Л.П.,

при секретарі Діденко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до районного суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 25 грудня 2008 року видала ОСОБА_2 та його дружині ОСОБА_3 довіреність ВМВ №207356, якою уповноважила останніх розпоряджатися від її імені належним ОСОБА_1 автомобілем ВАЗ-2107 червоного кольору. Вказаним особам відповідно до довіреності було надано право представляти інтереси ОСОБА_1 в усіх необхідних установах та організаціях з правом отримання належних останній грошових коштів. Довіреність видано строком на п*ять років з правом передоручення та дійсна до 25 грудня 2013 року. Однак, по закінченню терміну дії довіреності ОСОБА_1 як власнику транспортний засіб не повернуто, термін дії довіреності не продовжено.

Представник позивача - адвокат Богданова С.Д., яка діє на підставі угоди про надання правової допомоги, в судовому засіданні уточнює вимоги довірителя та просить їх задоволити, зокрема, просить витребувати належний ОСОБА_1 автомобіль ВАЗ-2107, державний номерний знак НОМЕР_1 у ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Пояснила, що 25.12.2008 року ОСОБА_1 видала ОСОБА_2 та його дружині ОСОБА_3 довіреність ВМВ №207356, якою уповноважила останніх розпоряджатися від її імені належним ОСОБА_1 автомобілем ВАЗ-2107 червоного кольору. Вказаним особам відповідно до довіреності було надано право представляти інтереси ОСОБА_1 в усіх необхідних установах та організаціях з правом отримання належних останній грошових коштів. Довіреність видано строком на п*ять років з правом передоручення та дійсні до 25 грудня 2013 року. Однак, по закінченню терміну дії довіреності ОСОБА_1 як власнику транспортний засіб не повернуто, термін дії довіреності не продовжено.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнає, заперечує проти їх задоволення. Пояснив, що у 2008 році придбав у ОСОБА_8 автомобіль ВАЗ-2107 за грошові кошти у розмірі 2000 доларів США. Після отримання технічного паспорта на транспортний засіб ОСОБА_2 стало відомо про те, що власником автомобіля ВАЗ-2107 являється мешканка АДРЕСА_3 ОСОБА_1, до якої ОСОБА_2 звернувся з проханням документально оформити автомобіль на його ім*я. ОСОБА_1 як власник даного транспортного засобу передала ОСОБА_2 та його дружині ОСОБА_3 генеральне доручення з правом продажу. ОСОБА_2 домовився із ОСОБА_4 про продаж автомобіля ВАЗ-2107 за грошові кошти в розмірі 2500 доларів США.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнає, заперечує проти їх задоволення та дала суду аналогічні покази.

Співвідповідач ОСОБА_9 позовні вимоги не визнає і заперечує проти їх задоволення. Суду пояснила, що транспортний засіб ВАЗ-2107, державний номерний знак НОМЕР_2 вона купила у ОСОБА_2 15.01.2010 року ОСОБА_2 було видано довіреність, відповідно до якої ОСОБА_9, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надано право користуватися та розпоряджатися автомобілем ВАЗ-2107, державний номерний знак НОМЕР_2. Вказана довіреність була дійсна до 25 грудня 2013 року. На даний час спірний автомобіль перебуває у її користуванні спільно із чоловіком ОСОБА_5 та сином ОСОБА_6 Однак, транспортний засіб за ними не зареєстрований.

Співвідповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не з*явилися, подавши до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність

З*ясувавши позицію сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, ґрунтуючись на наступних підставах.

Встановлено, що у 2008 році ОСОБА_2 купив у ОСОБА_8 автомобіль ВАЗ-2107, державний номерний знак НОМЕР_2. Після отримання технічного паспорта на транспортний засіб ОСОБА_2 стало відомо про те, що власником автомобіля ВАЗ-2107 являється мешканка АДРЕСА_3 ОСОБА_1, до якої ОСОБА_2 звернувся з проханням документально оформити автомобіль на його ім*я.

25 грудня 2008 року ОСОБА_1 видала ОСОБА_2 та його дружині ОСОБА_3 довіреність ВМВ №207356, якою уповноважила останніх розпоряджатися від її імені належним ОСОБА_1 автомобілем ВАЗ-2107 червоного кольору. Вказаним особам відповідно до довіреності було надано право представляти інтереси ОСОБА_1 в усіх необхідних установах та організаціях з правом отримання належних останній грошових коштів. Довіреність видано строком на п*ять років з правом передоручення та дійсна до 25 грудня 2013 року. Однак, по закінченню терміну дії довіреності ОСОБА_1 як власнику транспортний засіб не повернуто, термін дії довіреності не продовжено.

15 січня 2010 року ОСОБА_2 вирішив продати автомобіль ВАЗ-2107 ОСОБА_4, мешканці АДРЕСА_1

ОСОБА_2 було видано довіреність від 15.01.2010 року, відповідно до якої ОСОБА_9, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надано право користуватися та розпоряджатися (продати, обміняти,здати в оренду) автомобілем ВАЗ-2107, державний номерний знак НОМЕР_2, належним ОСОБА_1 Термін дії довіреності встановлено до 25 грудня 2013 року.

При вирішенні питання щодо застосування позовної давності судом враховується наступне.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною 4 статті 267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Так, ОСОБА_1 25.12.2008 року було видано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 довіреність ВМВ №207356 строком на п*ять років, тобто до 25 грудня 2013 року. По закінченню терміну дії довіреності ОСОБА_1 як власнику транспортний засіб не повернуто, термін дії довіреності не продовжено.

Вище наведене свідчить про те, що перебіг позовної давності починається від 25 грудня 2013 року, тобто дня, коли ОСОБА_1 довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

За таких обставин суд приходить до висновку про дотримання позивачем при зверненні до суду строків позовної давності.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.1, ч.2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 387 ЦК України встановлено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння (п.2 ч.3 cт.1212 ЦК України).

Термін дії довіреності, виданої ОСОБА_2 15.01.2010 року, відповідно до якої ОСОБА_9, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надано право користуватися та розпоряджатися (продати, обміняти,здати в оренду) автомобілем ВАЗ-2107, державний номерний знак НОМЕР_2, належним ОСОБА_1, встановлено до 25 грудня 2013 року.

На даний час спірний автомобіль перебуває у спільному користуванні співвідповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Однак, транспортний засіб за вказаними особами не зареєстрований, що вимагає Постанова Кабінету Міністрів України від 27.06.2012 року, №600 «Про внесення змін до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», і не заперечується в судовому засіданні показами співвідповідача ОСОБА_4

Таким чином, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 користується автомобілем без достатньої правової підстави, тому ОСОБА_1 як законний володілець вправі вимагати повернення у співвідповідачів по справі безпідставно набутого майна.

Частиною 1 статті 1213 ЦК України встановлено, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 321 Цивільного кодексу України також передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року, № 5 роз*яснюється, що у разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов'язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК України. Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387, 388 ЦК України.

Застосовуючи положення статті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним /пункт 19 Постанови Пленуму ВСС України від 07.02.2014 року, №5/.

Пункт 21 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року, № 5 орієнтує суди на те, що відповідно до статті 387 ЦК України та частини третьої статті 10 ЦПК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача.

ОСОБА_1 належним чином доведено та підтверджено своє право власності на транспортний засіб ВАЗ-2107, державний номерний знак НОМЕР_2, який належить останній на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4, виданого 10.07.1999 року Жмеринським МРЕВ ДАІ Вінницької області /а.с. 7/.

Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об*єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо витребування автомобіля із чужого незаконного володіння.

Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов*язаних із розглядом справи.

Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в розмірі 560 гривень 93 копійки, про що свідчить квитанція №7 від 26.02.2015 року /а.с. 1/.

З врахуванням того, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд в силу ст.88 ЦПК України приходить до висновку про присудження ОСОБА_1 судових витрат, зокрема, судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вище викладеного, суд в силу статті 212 ЦПК України приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_8

Керуючись ст., ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Витребувати у ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, мешканців АДРЕСА_2 належний ОСОБА_1, мешканці АДРЕСА_3 на праві власності автомобіль ВАЗ-2107, 1986 року випуску, червоного кольору, кузов НОМЕР_5, двигун НОМЕР_6 реєстраційний номерний знак НОМЕР_3, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4, виданого Жмеринським ДАІ Вінницької області 10.07.1999 року.

Стягнути солідарно із ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені при зверненні до суду - судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 560 /п*ятсот шістдесят/ гривень 93 копійки.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення установлених строків, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Повний текст рішення відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України складено 15.05.2015 року.

Суддя: Цимбалюк Л.П.