Справа № 296/227/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Заочне

"09" червня 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Рожкової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Каторжинської Т.В., Козловець І.М.,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «Київ» про повернення банківського вкладу,

В С Т А Н О В И В:

14.01.2015р. ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ «Київ» (далі відповідач), у якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с.64-67) просила стягнути з ПАТ КБ «Київ» 78 869, 73 грн. заподіяних збитків, з яких банківський вклад в сумі 78 869 грн., з яких 70 000 грн. основна сума банківського вкладу та 6572, 57 грн. відсотків за користування вкладом, неустойку в розмірі 3% річних 2 297,16 грн. та компенсація заподіяної моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 10.06.2014 року з відповідачем уклала договір № 164498 банківського вкладу (депозиту) «Барвінок», відповідно до якого передала відповідачу на депозитний рахунок № 606/980 у сумі 70 000 грн. на строк 184 календарні дні, тобто до 11.12.2014 року, зі сплатою відсотків 21 % річних за користування кредитом. За умовами договору відповідач зобов'язувався по закінченню терміну дії договорів повернути йому суму вкладу та нараховані проценти. Позивач зверталася до відповідача з заявою про повернення коштів, однак, в поверненні сум депозитів за договорами банківських вкладів та нарахованих відсотків в день закінчення договору позивачу працівниками банку відмовлено. Таким чином, відповідач в порушення норм чинного законодавства незаконно заволодів грошовими коштами позивача, розпоряджався ними на власний розсуд, не повертаючи їх та не сплачуючи позивачу за їх залучення. Вважає, що відповідач обмежив право позивача вільно користуватися та розпоряджатися такими коштами на рахунку.

В судове засідання позивач не зявилася, через канцелярію суду 09 червня 2015 року від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява про залишення без розгляду позовної заяви в частині стягнення з ПАТ КБ «Київ» моральної шкоди в розмірі 5 000 грн., в решті вимог позов підтримав, не заперечував щодо розгляду справи за його та позивача відсутності та ухвалення заочного рішення (а.с.71).

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.57,62,70), про причини неявки на час розгляду справи не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, а тому, суд вважає за можливе слухати справу у відсутність відповідача за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою позивача, відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України, заочне рішення.

Ухвалою суду від 09.06.2015 року позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог про стягнення з ПАТ КБ «Київ» моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. залишено без розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

10 червня 2014 року між ПАТ КБ «Київ» та ОСОБА_1 укладено договір банківського строкового вкладу "Барвінок" №164498 (а.с.4-7).

У відповідності до основних умов договору, а саме: п.п.1.1, 1.2, 1.3, договір є строковим та укладеним на 184 календарних дні під 21 % річних. Сума вкладу становить 70 000 грн. та перераховані позивачем на депозит згідно квитанції №17530352 від 10.06.2014 року (а.с.8).

За п. 1.2 Договору дата повернення депозиту - 11 вересня 2014 року.

У відповідь на звернення позивача про повернення депозиту та нарахованих процентів від 11 вересня 2014 року банк повідомив, що у зв'язку із недостатністю коштів у банку, зобов'язання перед клієнтами виконуються в межах наявних коштів у касі банку.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ст. 41 Конституції України).

Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном, як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

За ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Як передбачено ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Грошові кошти згідно договору депозиту належать позивачеві на праві приватної власності.

Згідно ст. 317 ЦК України змістом права власності є права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Як зазначено у ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

За змістом ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Дії Банку є незаконними та такими, що порушують право вільно розпоряджатися грошовими коштами відповідно до умов Договору.

Всупереч вимогам закону, зокрема ч.2 ст.1060 ЦК України, банк не видав позивачу вклад по закінченню строку дії договору за вимогою вкладника, а тому суд вважає, що позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача 70 000 грн. неповернутого банківського вкладу є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

А тому, оскільки банк не надав можливості позивачу розпорядитись коштами та не виконав покладені на нього обов'язки по поверненню суми вкладу, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в сумі 2 297, 16 грн. та 6572, 57 грн. відсотків за користування коштами.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 78 869, 75 грн. заборгованості за неповернутим банківським вкладом.

Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 788, 69 грн.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 610, 612, 625, 1058, 1060, 1061, 1070 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 64, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «Київ» про повернення банківського вкладу задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «Київ» на користь ОСОБА_1 70000 (сімдесят тисяч) грн. заборгованості за неповернутим банківським вкладом, проценти за користування грошовими коштами в сумі 6 572 (шість тисяч пятсот сімдесят дві) грн. 57 коп. та три відсотки річних в сумі 2 297 (дві тисячі двісті девяносто сім) грн. 16 коп., а всього 78 869 (сімдесят вісім тисяч вісімсот шістдесят девять) грн. 73 коп. та 788 (сімсот вісімдесят вісім) грн. 69 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача поданою на протязі десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя О. С. Рожкова