РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року Московський районний суд м.Харкова в складі головуючого судді - Єлізарова І.Є.,при секретарі Зубковій Г.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу , пені , індексу інфляції та 3% річних, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу , пені , індексу інфляції та 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 10.03.2011р. була затверджена мирова угода по цивільній справі № 2-53/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання квартири сумістною власністю подружжя і визнання права власності на ? частину квартири» , в якій: визнано право власності за ОСОБА_2 на ? частину квартири АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_2 сплатити на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 40 000 гривен, ухвала набрала чинності 16 березня 2011 року.

Позивач неодноразово звертався до відповідача, щодо належного виконання зобов'язання вказаного в мировій угоді по сплаті грошових коштів, але відповідач ухиляється від виконання зобовязання, посилаючись на те, що не настав строк виконання. Позивач посилається на те, що невиконання відповідачем грошового зобовязання в розмірі 40000 гривен сприяло утворенню заборгованості у розмірі 32680,65 гривен, яка складається з : інфляційних витрат в розмірі 19780,65 гривен, 3% річних в розмірі 3600 гривен, пені в розмірі 9300 гривен, які позивач просить стягнути з відповідача , винести окрему ухвалу ,щодо недійсності мирової угоди , в звязку з введенням суду в оману та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Представник відповідача проти позову заперечував, вважаючи його необґрунтованим та таким ,що не підлягає задоволенню.

Суд, вислухав представника позивача , представника відповідача , дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають на підставі наступного.

Судом встановлено , що ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 10.03.2011 року була затверджена мирова угода по цивільній справі № 2-53/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання квартири сумістною власністю подружжя і визнання права власності на ? частину квартири» , в якій: визнано право власності за ОСОБА_2 на ? частину квартири АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_2 сплатити на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 40 000 грн. ухвала набрала чинності 16 березня 2011 року.

Позивач ОСОБА_1 02.02.2015 року звернувся до Московського районного суду м. Харкова з вимогами про стягнення суми боргу , пені , індексу інфляції та 3% річних .

Судом встановлено, що правові відносини між позивачем і відповідачем ґрунтуються ухвалою суду 10.03.2011 року про затвердження мирової угоди, яка набрала чинності 16 березня 2011 року,однак ні в мировій угоді, ні в ухвалі суду строк виконання зобов'язань не визначений.

В цьому випадку кретитор має право вимоги в будь-який час (ч. 2 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу' про виконання зобов'язання.

Право вимоги у позивача виникло 16.03.2011 року після набрання чинності ухвали суду від 10.03.2011 року.

Положенням ст. 257 ЦК встановлено: загальна позовна давність встановлються тривалістю у три роки.

Положенням ч. З ст. 267 ЦК передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Положенням ч. 4 ст. 267 ЦК закріплено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином ,судом встановлено, що строк позовної давності починає відлік з 16.03.2011 року , отже, загальний строк позовної давності у 3 роки щодо вимог позивача сплив 16.03.2014 року, а позовна заява була складена 02.02.2015 року, після спливу 3 років 10 місяців 15 днів , у звязку з чим позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 208,209 ЦПК України, ст. 525,526,610,611,625,1046-1049,1050 ЦК України ,суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу , пені , індексу інфляції та 3% річних - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення

Суддя Єлізаров І.Є.