Справа № 577/4202/15-ц
Провадження № 6/577/186/15
У Х В А Л А

"28" серпня 2015 р. м.Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі головуючого судді Ярмак О.М.,

за участі секретаря Сущенко І.О.,

державного виконавця Коваль Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі подання старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець відділу ДВС Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням, яке погоджене з в.о. начальника відділу ДВС Конотопського міськрайонного управління юстиції, про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2, який є громадянином України, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним зобов»язань за виконавчим листом, виданим Конотопським міськрайонним судом Сумської області 3 квітня 2012 року з метою виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання малолітньої дитини. Своє подання обґрунтовує тим, що на виконанні у відділі ДВС Конотопського міськрайонного управління юстиції знаходиться виконавчий лист, виданий Конотопським міськрайонним судом 3 квітня 2012 року по справі № 2-471 з метою виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4, який народився 31 травня 2005 року, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За вказаним виконавчим листом державним виконавцем 9 квітня 2012 року було відкрите виконавче провадження та копія постанови про відкриття виконавчого провадження направлена боржнику. Проте, боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання рішення суду, не сплачує аліменти на утримання малолітньої дитини, попереджався державним виконавцем про наслідки несплати аліментів, але належних висновків не зробив. Проведеною державним виконавцем перевіркою встановлено, що у ОСОБА_2 відсутнє майно, на яке може бути звернуте стягнення, будь-яких доходів боржник не має. Тому, відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в»їзду в Україну громадян України», ст. 377-1 ЦПК України, прохає тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов»язань за рішенням суду.

В судовому засіданні державний виконавець відділу ДВС Конотопського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 подання підтримала.

Суд, вислухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження № 32143486, вважає, що подання не підлягає задоволенню.

Встановлено, що рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 березня 2012 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_4, який народився 31 травня 2005 року, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття (а.с. 2)

З метою виконання вищевказаного рішення суду, 3 квітня 2012 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області був виданий виконавчий лист (а.с. 2 ).

Постановою старшого державного виконавця відділу ДВС Конотопського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 від 9 квітня 2012 року за вказаним виконавчим листом було відкрите виконавче провадження № 32143486 (а.с. 3).

В подальшому стягувач за виконавчим листом ОСОБА_3 змінила своє прізвище з «Дончак» на «Лисак» (матеріали виконавчого провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов»язаний вживати передбачених цим законом заходів виконання рішення, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 18 ч. 3 ст. 11 вищевказаного закону передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов»язань, покладених на нього рішенням державний виконавець звертається до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов»язання за рішенням.

Частиною 1 ст. 377-1 ЦПК України визначено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров»я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що суд має право встановити щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України за поданням державного виконавця за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника від виконання зобов»язань, покладених рішенням суду чи іншого органу (посадової особи). Застосування таких обмежень може мати місце тільки у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

В судовому засіданні старший державний виконавець Коваль Я.А. пояснила, що боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання рішення суду тим, що не сплачує аліменти на утримання малолітнього сина та має заборгованість зі сплати аліментів, не повідомляв державного виконавця про зміну місця роботи та проживання, а також не повідомляв, що виїздить за межі України.

На підставі визначених у ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» обов»язків боржника можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобов»язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов»язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов»язок у нього є реальні можливості, і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об»єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

У зв»язку із зазначеним, сама по собі наявність суми заборгованості за виконавчими документами або відсутність дій стосовно добровільного погашення заборгованості не можуть свідчити про ухилення боржника від виконання зобов»язань, покладених на нього судовим рішенням.

З матеріалів виконавчого провадження № 32143486 вбачається, що ОСОБА_2 працював у локомотивному депо ст. Конотоп та до 14 листопада 2013 року із його заробітної плати проводилося відрахування аліментів на утримання малолітньої дитини.

Як вбачається із заяви стягувача за виконавчим листом ОСОБА_5 від 14 травня 2014 року, боржник ОСОБА_2 вже станом на травень 2014 року перебував на заробітках в Російській Федерації, а відповідно до рапорту дільничного інспектора Конотопського МВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_6 від 16 серпня 2014 року, ОСОБА_2 за повідомленням його сестри вже близько шести місяців перебуває на заробітках у Російській Федерації (матеріали виконавчого провадження).

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду від 15 серпня 2014 ОСОБА_2 оголошений в розшук.

Доказів того, що боржник ОСОБА_2 повернувся в Україну та з метою ухилення від сплати аліментів має намір повторно виїхати за межі України державним виконавцем суду надано не було.

В матеріалах виконавчого провадження взагалі відсутні дані про те, що державним виконавцем направлялися запити до відповідних органів та установ для з»ясування матеріального становища боржника та вирішення питання про звернення стягнення на належне йому майно чи кошти.

Виконавче провадження № 32143486 як доказ перевірки майнового стану боржника містить лише акт державного виконавця від 23 червня 2014 року складений одноособово державним виконавцем Коваль Я.А. (акт не містить підпису стягувача, понятих, свідків, інших осіб) про те, що боржник за адресами: м. Конотоп, вул. Клубна, 99 а/20 (адреса місця фактичного проживання боржника) та м. Конотоп, вул. Клубна, 121 а/59 (адреса місця реєстрації боржника) не проживає. Проте, виконавче провадження не містить документів, які б підтверджували, що державний виконавець здійснював вихід за зазначеними адресами можливого місця проживання боржника, з»ясовував наявність у вказаних квартирах належного ОСОБА_2 майна, на яке може бути звернуте стягнення, а також даних про те, у зв»язку з чим не був проведений опис належного боржнику майна.

Матеріали виконавчого провадження також не містять доказів того, що ОСОБА_2 не з»являвся за викликами державного виконавця, перешкоджав державному виконавцю у вчиненні виконавчих дій.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що державним виконавцем не надано доказів того, що ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання рішення про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання малолітньої дитини, з метою ухилення від виконання вказаного рішення суду має намір виїхати за межі України, а тому його слід тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон до виконання ним зобов»язань за рішенням суду про стягнення з нього аліментів.

Керуючись ст. 377-1, п. 24-1 ч. 1 ст. 293 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області через Конотопський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п»яти днів з дня проголошення ухвали, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_7