АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/4141/15 Головуючий 1 інст. -Пілюгіна О.М.
Справа № 635/629/15-ц Доповідач - Карімова Л.В.
Категорія: аліментні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Маковецької О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 25 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебувають у шлюбі з 18.07. 1980 р., мають чотирьох дітей, двоє яких на день розгляду справи є неповнолітніми, а саме: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з матір'ю та зареєстровані разом з батьками за адресою: АДРЕСА_1

24 жовтня 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх синів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в розмірі по 500 гривень на кожного щомісячно до досягнення ними повноліття.

Посилалася на те, що сини проживають разом з нею, знаходяться на її утриманні, а відповідач не надає матеріальної допомоги на їх утримання, хоча має можливість надавати таку допомогу, оскільки не має інших утриманців.

Розгляд справи проводився судом першої інстанції неодноразово: заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 25 листопада 2014 року позов ОСОБА_9 було задоволено в повному обсязі, вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 січня 2015 року вищезазначене рішення суду скасовано.

При новому розгляді справи представник позивача підтримала позов, однак не оспорювала ту обставину, що діти проводять багато часу у батька, який проживає окремо.

Відповідач ОСОБА_3 проти позову заперечував, посилався на те, що не працює, має мінімальну пенсію, крім того син ОСОБА_6 фактично проживає з ним та знаходиться на його утриманні.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 25 лютого 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково: на її користь стягнуто з ОСОБА_3 на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 жовтня 2014 року і до повноліття кожного з дітей. Також стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 243, 60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність тих обставин, які суд вважав встановленими, порушення судом норм матеріального права, просить скасувати це рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4

Зазначає, що суд на порушення вимог ст. 182 СК України не прийняв до уваги, що він є пенсіонером та отримує мінімальну пенсію за віком, а оскаржуваним рішенням з нього будуть утримуватися кошти приблизно 500 грн. Також зазначає, що судом не враховано, що один з синів проживає з ним, і позивачем не надано доказів, що він ухиляється від виконання свого обов'язку щодо утримання та виховання дітей.

Вислухавши учасників процесу, що з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому такий обов'язок є особистим та рівним щодо матері та батька дитини.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що сторони проживають окремо, позивач сама утримує двох неповнолітніх синів, які також іноді перебувають у батька, оскільки місце проживання дітей не визначено батьками або судом, а відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу синам, оскільки отримує пенсію.

Судова колегія вважає, що такі висновки суду зроблені з урахуванням вимог ст.ст. 182, 184 СК України та матеріалів справи.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи двоє неповнолітніх сина сторін зареєстровані разом з батьками, які на час розгляду справи проживають окремо, оскільки мають намір розірвати шлюб та поділити спірне майно, і будь-якої домовленості між сторонами про утримання дітей батьком, який проживає окремо, не досягнуто.

В суді апеляційної інстанції апелянт ОСОБА_3 пояснив, що сини ( спочатку ОСОБА_5, а потім ОСОБА_6) за своєю ініціативою приходили та тимчасово проживали у нього, а він піклувався та утримував їх.

Між тим ні апелянт ОСОБА_3, ні його представник не надали як до суду першої так і апеляційної інстанції доказів, які відповідно до вимог ст.ст. 56-60 ЦПК України свідчили б про те, що відповідач ОСОБА_3, який проживає окремо, постійно утримує своїх неповнолітніх дітей в розмірі, достатньому для задоволення розумних потреб дітей.

У зв'язку з зазначеним та відповідно до вимог ч.ч. 1- 3 ст. 181 СК України судом першої інстанції зроблений обґрунтований висновок про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь позивача на двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 жовтня 2014 року і до повноліття кожного з дітей.

Доводи апеляційної скарги про те, що мінімальний розмір стягнутих аліментів з пенсії відповідача становитиме близько 500 грн., не є підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції, оскільки цей розмір з урахуванням прожиткового мінімуму на одну особу дітей віком з 6 до 18 років у 2015 році складає 1286 грн. на місяць, а 30% цього мінімуму, що складає 425,50 грн., не перебільшує розміру утримання з пенсії, передбаченого ст.. 70 Закону України « Про виконавче провадження» , та не ставить відповідача у скрутне матеріальне становище.

Крім того судова колегія зазначає, що при зміні матеріального або сімейного стану сторін, вони не позбавлені можливості звернутися до суду з відповідним позовом згідно вимог ст. 192 СК України.

Судові витрати по справі визначені судом першої інстанції відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України та вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір», оскільки позивач за позовом про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення якого ухвалено відповідно до вимог матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1.ч.1 ст. 307, ст. ст. 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 25 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: