АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3488/15 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 627/1835/14-ц ОСОБА_1
Категорія: трудові Доповідач - Швецова Л.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Швецової Л.А.

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участі секретаря - Єрьоменко О

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 24 березня 2015 року

за позовом ОСОБА_2 до Краснокутської районної державної адміністрації, Краснокутської районного ради Харківської області, третя особа Комунальний заклад охорони здоровя «Краснокутська центральна районна лікарня» про поновлення на робот,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в обгрунтвання якого зазначив, що наказом від 01 жовтня 2010 року № 286-к його було призначено на посаду головного лікаря Краснокутської центральної районної лікарні, що підтверджується записом у трудовій книжці.

В подальшому, розпорядженням голови Краснокутської районної державної адміністрації від 26 серпня 2014 року № 143-к його було звільнено з посади головного лікаря Комунального закладу охорони здоровя «Краснокутська центральна районна лікарня» з 01 вересня 2014 року, на підставі його заяви від 11 серпня 2014 року та листа департаменту охорони здоровя Харківської обласної державної адміністрації від 19 серпня 2014 року № 04/624.

Позивач вважав вказане розпорядження незаконним та необґрунтованим, виданим із грубим порушенням чинного законодавства та таким, що порушує його право на працю, у звязку з чим просив суд визнати недійсним та скасувати розпорядження Краснокутської РДА від 26 серпня 2014 року № 143-к; визнати недійсним та скасувати рішення Краснокустської районної ради Харківської області від 15.10.2014 року про погодження звільнення його з посади головного лікаря; поновити його на посаді головного лікаря Комунального закладу охорони здоровя «Краснокутська районна центральна лікарня » з 01 вересня 2014 року.

Представник відповідача позов не визнав, пояснивши, що звільнення позивача з займаної посади здійснено на законних підставах, процедура звільнення дотримана, порушень трудового законодавства не має, також посилався на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду визначений Кодексом законів України про працю. Прохав в позові відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача - Краснокутської районної ради Харківської області та Представник третьої особи - КЗОЗ «Краснокутська ЦРЛ» також заперечували проти позовних вимог у повному обсязі.

Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 24 березня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Краснокутської районної державної адміністрації, Краснокутської районного ради Харківської області, третя особа Комунальний заклад охорони здоровя «Краснокутська центральна районна лікарня» про поновлення на робот - відмовлено.

Не погодившись вказаним рішенням ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати вказане рішення та постановити по справі нове, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення відповідача у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, що сторонами були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не з»явилися. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України. Відповідно до ст. 27 ЦПК України, явка в судове засідання є правом, а не обов»язком сторони, тому судова колегія вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін.

Як передбачено ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк, встановлений законом для звернення до суду для відповідної категорії справ (ч. 1 ст. 233 КЗУпП).

Судова колегія з таким висновком суду першої інстанції погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Частина 2 ст. 59 ЦПК України передбачає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником та власником підприємства, установи, організації або уповноваженим органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов»язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов»язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Судовим розглядом встановлено, що наказом від 01 жовтня 2010 року № 286-к ОСОБА_2 було призначено на посаду головного лікаря Краснокутської центральної районної лікарні, що підтверджується записом у трудовій книжці.

Також визнається та не заперечується сторонами, що 11 серпня 2014 року ОСОБА_2І звернувся с заявою, написаною власноручно, на ім'я голови Краснкоутської РДА - ОСОБА_3 про звільнення з посади головного лікаря за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗУпП України.

Розпорядженням голови Краснокутської районної державної адміністрації від 26 серпня 2014 року № 143-к ОСОБА_2 було звільнено з посади головного лікаря Комунального закладу охорони здоровя «Краснокутська центральна районна лікарня» з 01 вересня 2014 року, на підставі його заяви від 11 серпня 2014 року та листа департаменту охорони здоровя Харківської обласної державної адміністрації від 19 серпня 2014 року № 04/624.

Наказом № 154 - к від 01 вересня 2014 року по Комунальному закладу охорони здоров'я «Краснокутська центральна районна лікарня» ОСОБА_2 з 01 вересня 2014 року звільнено з посади головного лікаря у відповідності до ст. 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» та ст. 38 КЗУпП України, на підставі розпорядження голови Краснокутської РДА від 26 серпня 2014 року № 143.

Судова колегія, погоджується з висновком суду першої інстанції, що моментом звільнення позивача з посади головного лікаря є саме 01 вересня 2014 року, оскільки даний факт підтверджується табелем робочого часу за вересень 2014 року, а ОСОБА_4 не надано будь-яких доказів на його спростування.

Із матеріалів справи вбачається, що 29 вересня 2014 року ОСОБА_2, не погоджуючись із своїм звільненням з підстави невідповідності процедури п. 7.5. Статуту КЗОЗ «Краснокутська центральна районна лікарня», звернувся до голови Краснокутської РДА с заявою про скасування розпорядження № 143 - к від 26 серпня 2014 року та 30 вересня 2014 року с заявою на ім'я голови Краснокутської районної ради с проханням не розглядати призначення головного лікаря КЗОЗ «Краснокутська центральна районна лікарня».

Відповідно до листа голови Краснокутської РДА від 21 жовтня 2014 року та листа голови Краснокутської районної ради від 21 жовтня 2014 року, вказані заяви ОСОБА_2 були залишені без задоволення.

Відповідно до вимог ч. 1 статті 233 Кодексу законів України про працю працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Наданими по справі доказами підтверджується той факт, що ОСОБА_2 був ознайомлений з наказом про звільнення з посади головного лікаря № 154 - к від 01 вересня 2014 року з моменту його видання, який підписаний особисто позивачем.

Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що відмовляючи в позові, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем у відповідності з вимогами ст.ст. 10,11, 60 ЦПК України, не надано доказів які б беззаперечно підтверджували поважність пропуску ним строку для звернення до суду.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав прийти до висновку про неправильність застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що привели або могли привести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. 303, ст. 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 24 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий :

Судді: