АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 754/9697/14-ц Головуючий у суді першої інстанції: Бабко В.В.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6725/15 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г., Слюсар Т.А.

при секретарі Круглик В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16 березня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_7, третя особа: Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ОСОБА_6 звернулась до ОСОБА_5, ОСОБА_7, третя особа: Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 02.04.2014 сталося залиття її квартири АДРЕСА_1. Згідно акту комісії ЖЕК-310 від 15.04.2014 залиття квартири відбулося з вини власників квартири АДРЕСА_2, яка розташована поверхом вище, що належить відповідачам. Відповідно до висновку спеціаліста, аварія трапилась внаслідок відриву заглушки на рушникосушарці, яка була встановлена самостійно мешканцями квартири АДРЕСА_2. Крім того, неправомірними діями відповідачів позивачу було завдано моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях, негативних емоціях і переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя. Тому вважала, що відповідачі повинні відшкодувати збитки внаслідок залиття квартири.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16 березня 2015 року позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_7, третя особа: Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 16 689,00 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 1 000,00 грн. В іншій частині позову відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції представник відповідача ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі представник відповідача порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6, посилаючись на те, що позивачка не довела наявність вини відповідачів в затопленні квартири та нанесенні ними їй збитків. Суд першої інстанції безпідставно враховував при ухваленні рішення акт ЖЕК-310 від 15.04.2014 (а.с. 95 ), оскільки підпис сантехніка ОСОБА_10 на акті підроблений, а інші особи інженер 1 кат. ОСОБА_11., майстер рем. групи ОСОБА_12, майстер тех., дільниці ОСОБА_13, які підписали акт від 15.04.2014 ніколи квартиру відповідачів не відвідували, в т.ч. 15.04.2014. Крім того, висновок суду першої інстанції про те, що власники квартири АДРЕСА_2 самовільно замінили рушникосушарку не підтверджено доказами, а тому є припущенням. Власники та мешканці квартири АДРЕСА_2 позбавлені технічної або будь-якої іншої можливості втручатися в систему гарячого водопостачання, яка постійно та безперервно знаходиться під тиском води.

У судовому засіданні ОСОБА_4 - представник ОСОБА_5 підтримав доводи апеляційної скарги. Позивач - заперечувала, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін. Відповідач ОСОБА_7 та треті особи: Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторінабо інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 02.04.2014 сталося залиття квартири АДРЕСА_1, яка належить позивачу ОСОБА_6 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Ватутінської районної держадміністрації міста Києва від 31.03.1994р. та Договору дарування частини квартири від 13.07.2005, посвідченого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори.

Відповідно до Акту про залиття від 15.04.2014, складений працівниками ЖЕК-310, причиною залиття квартири АДРЕСА_1 є відрив заглушки на рушникосушарці. Рушникосушарка встановлена мешканцями квартири АДРЕСА_2 самостійно. Комісійним обстеженням виявлено сліди залиття в квартирі позивача: в коридорі та у великій кімнаті на стелі, стіні та підлозі. Даний акт був складений у присутності відповідачів, які від підпису в акті відмовились, про що зазначено безпосередньо в акті (а.с. 5). Висновок комісії про причину залиття квартири АДРЕСА_1 внаслідок відриву заглушки з самовільно встановленої рушникорсушарки мешканцями квартири АДРЕСА_2 підтверджується також актом від 20.05.2014 (а.с. 133).

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав факт залиття, але не погодився, що це сталося саме з вини відповідачів.

Згідно зі звітом про незалежну оцінку вартості матеріальних збитків, що виникли внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 вартість збитку складає 15 019,00 грн. (а.с. 15).

За клопотанням представника відповідача по справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу

Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової будівельно- технічної експертизи №13630/14-43/2287/15-43 вбачається, що на момент проведення обстеження 15.12.2014 система гарячого водопостачання в квартирах АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 знаходилась в робочому стані, до труб системи гарячого водопостачання у ванній кімнаті в квартирі АДРЕСА_2 приєднаний «М» - подібний рушникосушильник, на якому відсутні будь-які заглушки, який перебував в технічно справному стані. В місцях з′єднання рушникосушильника та труб системи гарячого водопостачання ознак протікання при обстеженні не виявлено, тому встановити причину залиття квартири АДРЕСА_1 02.04.2014 за результатами обстеження не надається можливим.

На час проведення дослідження, визначена також вартість мінімально необхідних ремонтно-будівельних робіт в квартирі АДРЕСА_1, які потрібно провести для усунення пошкоджень від залиття, яке сталося 02.04.2014 згідно акту від 15.04.2012 та становить 26 309.00 грн.

Позивач просила відшкодувати матеріальний збиток відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості матеріальних збитків, що виникли внаслідок залиття квартири від 22.05.2014 у розмірі 15 019,00 грн., витрати на прання килима, який був забруднений внаслідок залиття у розмірі 270,00 грн., що підтверджується товарним чеком від 02.04.2014, виданий ФОП ОСОБА_14 Сплачені послуги у розмірі 1 400,00 грн. на підставі договору № 20-05/2014 від 20.05.2014, укладеного між ОСОБА_6 та ТОВ "Приват-Консалтинг" для проведення незалежної оцінки вартості матеріальних збитків, заподіяних залиттям квартири, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №18 від 27.05.2014, а також моральну шкоду у розмірі 7 000,00 грн., що виразилася в душевних стражданнях, негативних емоціях і переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя.

Перевіряючи законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного:

Відповідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджені постановою Кабінету міністрів України від 08.10.1992 № 572, власники квартир, наймачі та орендаторі зобов'язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримуватися правил пожежної безпеки. При появі несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємств по обслуговуванню житла.

Згідно з приписами статей 319, 322 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян; власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію - стаття 151 ЖК України.

Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку - ст.. 383 ЦК України.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичноїабо юридичної особи, а також шкода, завдана майнуфізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала - ст.1166 ЦК України.

Встановивши у ході розгляду справи, що залиття квартири АДРЕСА_1, яка належить позивачу сталося з вини власників квартири АДРЕСА_2 (відповідачів по справі), суд першої інстанції відповідно до вимог закону дійшов до обгрунтованого висновку, що шкода, завдана майну позивача підлягає відшкодуванню у повному обсязі відповідачами ОСОБА_5, ОСОБА_7

Правильним є також висновок суду першої інстанції щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди в сумі 1 000,00 грн.. Суд в повній мірі врахував роз'яснення постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, викладені в пункті 9 та визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, врахував характери та обсяг страждань, яких зазнала позивач, внаслідок залиття квартири, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідають вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що суд першої інстанції безпідставно враховував при ухваленні рішення акт ЖЕК-310 від 15.04.2014, в якому підпис сантехніка ОСОБА_10 підроблений, а інші особи, які підписали акт від 15.04.2014 ніколи квартиру відповідачів не відвідували, були предметом дослідження в суді першої інстанції. Так, судом першої інстанції встановлено, що акт ЖЕК-310 від 15.04.2014 підписаний ще трьома працівниками, а саме: інженером І кат - ОСОБА_11, майстром рем.групи - ОСОБА_12, майстром тех.ділянці - ОСОБА_13, які його не оскаржували, підпис слюсаря-сантехника ОСОБА_10 під сумнів не ставився, як і самим ОСОБА_10

Інші доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів про самовільну заміну відповідачами рушникосушарки та неможливості відповідачів втручатися в систему гарячого водопостачання висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки відповідачі у відповідності до вимог статей 10, 60 ЦПК України, статті 1168 ЦК України не довели, що шкода позивачу завдана не з їх вини.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: