АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6371/15 Справа № 0417/3136/2012 Головуючий у 1 й інстанції - Слюсар Л.П. Доповідач - Калиновський А.Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - Калиновського А.Б.

Суддів - Гайдук В.І., Єлізаренко І.А.

При секретарі - Видюковій Ю.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким повністю задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з наступних підстав.

Згідно ст.1054 ЦК України, обов'язком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.

Відповідно до вимог ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Судом встановлено, що відповідно до договору №1359 про відкриття картрахунку НОМЕР_1 і встановлення кредитного ліміту "VISA ELECTRON SERVISE" від 14.05.2003 року укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2, останньому було відкрито картковий рахунок та видано платіжну картку, та надано кредит на картковий рахунок в сумі 19520,00 дол. США на термін 60 місяців по 13 травня 2008 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,00% на рік на суму залишку заборгованості.

Вимоги до відповідача ОСОБА_2 були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ "Акцент-Банк" договору поруки № 167 від 20.10.2010 року. Відповідно до якого ПАТ "Акцент-Банк" зобов'язався солідарно з боржником відповідати перед банком за виконання зобов'язань за кредитним договором з лімітом відповідальності 10000,00 грн.

Як вказує позивач, ОСОБА_2 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав внаслідок чого заборгованість за кредитним договором станом на 13.01.2012 р. склала 136126,15 дол. США в тому числі 19520,00 дол. США - заборгованість за кредитом; 35617,85 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 80988,30 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Під час розгляду справи, представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про застосування до вимог Банку строку позовної давності.

Як видно, кінцевим терміном повернення кредитних коштів за договором є 13.05.2008 року, а з вимогами про стягнення заборгованості позивач звернувся до суду тільки у лютому 2012 року.

Крім того, позивач скористався своїм правом та звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області про дострокове стягнення заборгованості за даним кредитним договором, та яка відповідно до ухваленого рішення від 24 червня 2005 року стягнута в повному розмірі і на даний час виконавчий лист перебуває на виконанні (а.с.68,69).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог банку, суд правильно виходив з того, що позивач звернувся до суду з пропуском трирічного строку для пред'явлення позову, а відповідач ОСОБА_2 відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України подав до суду заяву про застосування строків позовної давності. Позивач не ставив перед судом питання про поновлення пропущеного строку позовної давності, інших строків позовної давності ані кредитним договором, ані додатковими угодами, не передбачено. Крім того, позивачем не надано жодного доказу щодо зміни тривалості позовної давності, зупинення перебігу позовної давності чи переривання перебігу позовної давності.

Доводи апеляційної скарги банку про те, що суд першої інстанції, під час вирішення спору, не врахував, що кредитні правовідносини ПАТ КБ "ПриватБанк" з відповідачем тривають до повного погашення заборгованості позичальником, а тому строк позовної давності не пропущено, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки кредитний договір укладений між сторонами строком до 13.05.2008 року, строк позовної давності у три роки встановлено законом, іншого договором не передбачено, а з даними вимогами в межах строку позовної давності банк до суду не звертався.

Доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції позивач не надав і, відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України, розпорядився своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень.

Рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права. Підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: