Провадження № 22-ц/773/1076/15 Категорія: 34 Доповідач: Подолюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Подолюка В.А.,

суддів - Шевчук Л.Я., Киці С.І.,

при секретарі Вергуну Т.С.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 червня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд зі зміненими під час розгляду справи позовними вимогами до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою посилаючись на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 16 жовтня 2014 року в місті Луцьку по пр.Волі з вини відповідача, належний йому на праві власності автомобіль, яким він керував, марки «Geely Maple», державний номерний знак НОМЕР_1, отримав механічні пошкодження. Постановою Луцького міськрайонного суду від 07 листопада 2014 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Відповідно до рахунку фактури ТОВ «Автоальянс «Захід» йому заподіяна матеріальна шкода в розмірі 12937 грн. На теперішній час вартість такого ремонту буде коштувати 17687 грн. із яких страховою компанією відшкодовано в добровільному порядку 7362 грн. 68 коп. Крім того, в результаті пошкодження належного йому автомобіля позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в спричиненні йому душевних страждань. Вказує, що автомобіль він придбав у червні 2012 року за немалі кошти. На придбання автомобіля заощаджував частину своєї заробітної плати. На сьогоднішній день він є пенсіонером, людиною похилого віку, розмір пенсії є незначним, за рахунок якої невідомо коли зможе відремонтувати автомобіль. Протиправними діями відповідача він позбавлений нормального настрою, відчуває пригніченість і безпомічність. Автомобіль служить йому засобом пересування, який забезпечує безпосереднє спілкування з його дітьми і онуками, якого він в даний час позбавлений. З врахуванням заяви про зменшення позовних вимог просив стягнути з відповідача в його користь 10323,32 грн. заподіяної майнової шкоди, 10000 грн. компенсації на відшкодування заподіяної моральної шкоди та судові витрати по справі.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 червня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 2000 грн. заподіяної моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим рішення позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на незаконність судового рішення із-за порушення вимог ст. ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України, що призвело до ухвалення незаконного рішення суду про відмову в задоволенні позовних вимог про відшкодування майнової шкоди та часткової відмови в задоволенні вимог щодо відшкодування моральної шкоди. Просить скасувати оскаржуване ним судове рішення та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в поданій апеляційній скарзі посилається на незаконність судового рішення в частині задоволення позовних вимог про стягнення грошової компенсації на відшкодування моральної шкоди із-за порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи оскільки відшкодування моральної шкоди зобов»язана провести страхова компанія, а не винна особа. У звязку з цим просить скасувати оскаржуване ним судове рішення та ухвалити нове, яким у позові відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2, апеляційну скаргу підтримали з підстав, в ній зазначених. Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 не визнали та просили відхилити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4, апеляційну скаргу підтримали з підстав, в ній зазначених. Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 не визнали та просили відхилити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 листопада 2014 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.(а.с.65).

З постанови вбачається, що 16 жовтня 2014 року ОСОБА_3 в м.Луцьку по пр.Волі, керуючи автомобілем НОМЕР_2, перед початком руху не переконався, виїхав на смугу руху попутного траспорту де здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована згідно поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

З розрахунку суми страхового відшкодування СК «Еталон» вбачається, що сума страхового відшкодування до виплати третій особі становить 7362,68 грн., яка виплачена ОСОБА_1 відповідно до платіжного доручення №638 від 31 березня 2015 року (а.с.43, 61- 71).

Крім того за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ-4321700 від 14 жовтня 2014 року відповідно до п.5 ст.36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачу ОСОБА_1 була перерахована пеня в розмірі 401,85 грн. (а.с.63).

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка визначає порядок відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

16 квітня 2015 року позивач ОСОБА_1 подав заяву про зменшення позовних вимог в якій просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 в його користь 10323,32 грн. заподіяної майнової шкоди, 10000 грн. заподіяної моральної шкоди та судові витрати по справі.

На основі встановлених обставин суд першої інстанції прийшов до висновку, що з ОСОБА_3, який є винуватцем ДТП, слід стягнути лише завдану ОСОБА_1 моральну шкоду. З такими висновками погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню, суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, коли шкоди завдано каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п.1 та п.3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Судом встановлено, що внаслідок пошкодження транспортного засобу позивач переніс моральні страждання в момент ДТП, позбавлений можливості користуватися автомобілем в побуті, що змінює звичний ритм життя власника автомобіля та викликає певні незручності у пересуванні. Автомобіль був придбаний у червні 2012 року, на сьогоднішній день позивач є пенсіонером, отримує невелику пенсію.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Ст. 26 - 134 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не поширюється на спірні правовідносини, оскільки стосується ушкодженню здоров»я та відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження під час ДТП та в разі настання страхового випадку страховиком у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Враховуючи вищезазначені норми закону, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції був визначений розмір такої шкоди в зрахуванням всіх встановлених обставин справи та підставно стягнута з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральна шкода в розмірі 2000 грн.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на вимоги ст.26-1 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо відшкодування моральної шкоди позивачу страховою компанією, колегія суддів вважає необґрунтованим оскільки дана норма підлягає застосуванню при наявності тілесних ушкоджень, а в даному випадку мало місце пошкодження майна.

Не погоджується колегія суддів з мотивами апеляційної скарги ОСОБА_1 про необхідність стягнення з ОСОБА_3 на його користь 10323,32 грн. майнової шкоди з тих підстав, що розмір відшкодування страховиком був визначений на підставі протоколу(акту) огляду транспортного засобу та проведеної ремонтної калькуляції з визначенням вартості необхідних запчастин та ремонтних робіт по відновленню транспортного засобу (67-71). З цими розрахунками страховика погодився ОСОБА_1, виплачена страхова сума є значно меншою від ліміту відповідальності, а підстав стягувати додаткову суму коштів з винної особи на підставі рахунку - фактури, які не є доказом фактично понесених витрат у звязку з проведеним ремонтом, колегія суддів не вбачає (а.с.10,43,44).

В частині судових витрат посилання позивача є неприйнятним, оскільки дане питання вирішується відповідно до ч.1 п.4 ст.220 ЦПК України судом, який ухвалив судове рішення по суті позовних вимог.

Інші доводи апеляційних скарг, на думку суду, є власним тлумаченням встановлених обставин справи, вимог законодавства, були предметом дослідження суду першої інстанції і яким суд дав правильну юридичну оцінку.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції повно зясовано обставини, що мають значення для справи, а рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 червня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий :

Судді :