АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/791/1856/2015 Доповідач: Капітан І.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року липня місяця 01 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:ОСОБА_1
Суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3
При секретарі:ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 14 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 доПублічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що 26 квітня 2007 року між нею та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) було укладено кредитний договір, за умовами якого вона отримала кредит у розмірі 40 000,00 доларів США із сплатою 11,5 % річних. Зобов'язання за зазначеним кредитним договором вона виконувала належним чином, однак у 2009 році Банком в односторонньому порядку була підвищена процентна ставка за користування кредитними коштами, у зв'язку з чим утворилась заборгованість за договором. Прийнятими судовими рішеннями одностороннє збільшення процентної ставки за договором було визнано незаконним та відповідача зобов'язано здійснити перерахунок заборгованості та відрахувати необґрунтовано нараховані штрафні санкції, однак рішення судів ним не виконуються і Банк продовжує нараховувати неустойку та штрафи за вказаним кредитним договором, а також відмовляється приймати платежі за кредитним договором від 26 квітня 2007 року з урахуванням прийнятих судових рішень. На підставі зазначеного позивач просила суд: звільнити її від сплати неустойки по кредитному договору від 26 квітня 2007 року, укладеному між нею та Банком за період з 31 січня 2014 року по день ухвалення рішення суду, у зв'язку з простроченням з вини кредитора; звільнити її від сплати відсотків по кредитному договору від 26 квітня 2007 року, укладеному між нею та Банком за період з 13 березня 2013 року по день ухвалення рішення суду, у зв'язку з простроченням з вини кредитора; зобов'язати Банк здійснити перерахунок по кредитному договору від 26 квітня 2007 року, укладеному між нею та Банком, відрахувавши санкції за період з 31 січня 2014 року по день ухвалення рішення суду та відсотки з 13 березня 2013 року по день ухвалення рішення суду, у зв'язку з простроченням з вини кредитора.; стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 14 листопада 2014 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Банк, вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним та таким, що ухвалено з порушенням судом норм матеріального і процесуального права та при неповному зясуванні обставин справи, неправильною оцінкою доказів, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В письмових запереченнях ОСОБА_5, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність рішення, просить скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до ст.613 ЦК України вини позичальника у виникненні заборгованості за кредитним договором, укладеним між сторонами, немає, оскільки кредитор відмовляється прийняти належне виконання кредитного договору від позивача, що свідчить про відсутність вини позичальника у простроченні виконання зобов'язання, а судові рішення, що набрали законної сили, якими умову кредитного договору щодо збільшення процентної ставки до 13,2 % визнано недійсною, Банк зобов'язано здійснити перерахунок внесених позивачем коштів за кредитним договором з урахуванням процентної ставки на рівні 11,5 % річних та звільнено її від сплати неустойки та штрафів, відповідачем не виконуються.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що 26 квітня 2007 року між Банком та ОСОБА_5 укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 40 000,00 доларів США із сплатою відсотків в розмірі 11,50% річних терміном до 26 квітня 2037 року (а.с.10-12).

У 2009 році Банк в односторонньому порядку збільшив розмір відсоткової ставки за зазначеним кредитним договором. З дати укладення договору по грудень 2009 року ОСОБА_5 належним чином виконувала умови кредитного договору

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 18 травня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 16 вересня 2010 року, умову кредитного договору від 26 квітня 2007 року, укладеного між сторонами, щодо збільшення процентної ставки з 11,5% до 13,2% річних визнано недійсною з моменту її внесення та зобов'язано Банк здійснити перерахунок внесених ОСОБА_5 платежів за кредитним договором з розрахунку місячного платежу по процентній ставці 11,5% річних, звільнено ОСОБА_5 від сплати неустойки за кредитним договором за період з грудня по березень 2010 року включно (а.с.14-15,16-17).

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 11 травня 2011 року, зобов'язано Банк здійснити перерахунок внесених ОСОБА_5 платежів за кредитним договором від 26 квітня 2007 року, укладеного між сторонами, з відрахуванням штрафних санкцій; звільнено ОСОБА_5 від сплати неустойки за договором за період з квітня 2010 року по день ухвалення рішення суду (а.с.18).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 17 березня 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 16 травня 2011 року, Банку відмовлено в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначеним рішенням встановлено, що Банк не надав можливості ОСОБА_5 виконати умови кредитного договору від 26 квітня 2007 року, в той час, як ОСОБА_5 вживала всіх необхідних заходів для виконання умов правочину (19-20,21).

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 22 березня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено та зобов'язано Банк здійснити перерахунок по укладеному кредитному договору з відрахуванням штрафних санкцій; звільнено позивача від сплати неустойки по даному кредитному договору в період з 11.05.2011 року по день ухвалення рішення (а.с.22).

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 13 березня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено та зобов'язано Банк здійснити перерахунок по укладеному кредитному договору з відрахуванням штрафних санкцій та відсотків; звільнено позивача від сплати неустойки по даному кредитному договору в період з 22 березня 2012 року по день ухвалення рішення у зв'язку із простроченням з вини кредитора; звільнено позивача від сплати відсотків по даному кредитному договору в період з 01 грудня 2009 року по день ухвалення рішення у зв'язку із простроченням з вини кредитора (а.с.23-24)..

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 січня 2014 року рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 13 березня 2013 року залишено в силі (а.с.25-27).

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 31 січня 2014 року, залишеним без змін ухвалами апеляційного суду Херсонської області від 23 липня 2014 року та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2014 року, позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено та зобов'язано Банк здійснити перерахунок по укладеному кредитному договору з відрахуванням штрафних санкцій, у зв'язку із простроченням з вини кредитора за період з 13 березня 2013 року по день ухвалення рішення; звільнено позивача від сплати неустойки по даному кредитному договору в період з 13 березня 2013 року по день ухвалення рішення у зв'язку із простроченням з вини кредитора (а.с.28--29,41-42).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При ухваленні вищезазначених судових рішень суди керувалися ст.613 ЦК України і підставою для їх ухвалення стали незаконні дії відповідача, які полягали у відмові приймати від позивачки платежі за кредитним договором (як тіла кредиту, так і відсотків за договором).

Згідно з ч. 1 ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора (ч. 4 ст. 613 ЦК України).

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 неодноразово зверталася до Банку відносно того, що касир Банку відмовляється прийняти від неї кошти щодо погашення кредиту та вимагала у Банку надати їй можливість для належного виконання зобовязань за укладеним кредитним договором, проте Банком була надана відповідь, що вирішення даного питання потребує додаткового часу (а.с.35-38, 44-47,48-51,54,71,73,74,75).

Із листів виконавчої служби також вбачається, що вищеперелічені судові рішення Банком не виконуються. Невиконання Банком судових рішень унеможливлює належне виконання умов укладеного кредитного договору зі сторони позивача - сплати щомісячних платежів без сплати штрафних санкцій.

Враховуючи те, що матеріалами справи та встановленими судовими рішеннями, які набрали законної сили, обставинами підтверджується факт відмови Банку прийняти від позичальника належне виконання умов кредитного договору, у звязку з чим позичальник звільняється від сплати неустойки та процентів за час прострочення кредитора, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_5, зобовязавши при цьому Банк здійснити перерахунок по кредитному договору, оскільки кредитор не має права на неустойку, так як прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Посилання апелянта на те, що позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження того, що Банк відмовляв їй у прийнятті платежів по кредиту, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами та встановленими судовими рішеннями обставинами.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 14 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді