Єдиний унікальний номер 728/1673/15-ц
Номер провадження 2/728/481/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2015 р. Бахмацький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - О.Ф. Костенко

при секретарі - Л.І. Кулик

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмачі справу за позовом ОСОБА_1 до Курінської сільської ради про визнання права власності на будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Станом на 15.04.1991 року в колгоспному дворі під АДРЕСА_1 проживали: голова двору: ОСОБА_2, і її онук - ОСОБА_1, 1979 року народження. Останній вибув з двору 14 липня 2006 року, і в установлений законом строк позовної давності не заявив вимоги про виділ частки майна колишнього колгоспного двору.

11 жовтня 1995 року ОСОБА_2 видала заповіт яким все належне їй на день смерті майно вона заповіла своєму онукові - ОСОБА_1 Заповіт посвідчений секретарем Курінської сільської ради, реєстровий № 226.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 померла в с.Курінь, Бахмацького району, Чернігівської області. В зв'язку із її смертю відкрилась спадщина на спадкове майно, в тому числі, і на будинок з надвірними будівлями, придбаним в колгоспному дворі. Єдиним спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину після померлої, відповідно до ст.ст.1235, 1269 ЦК України, є ОСОБА_1, так як він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і вже отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна. Свідоцтво про право на спадщину на будинок з надвірними будівлями не отримав.

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання за ним, як спадкоємцем за заповітом, права власності на будинок з надвірними будівлями під АДРЕСА_1, посилаючись на те, що отримати належне свідоцтво про право на спадщину на будинок з надвірними будівлями він у нотаріуса не може, так як йому нотаріус в цьому відмовив з тих підстав, що він не надав нотаріусу правовстановлюючий документ на будинок з надвірними будівлями на ім'я спадкодавця. За життя спадкодавець такого документа в Прилуцькому МБТІ не отримала.

В судове засідання позивач і його представник - ОСОБА_3, не з'явилися. Про час і місце розгляду справи позивач був повідомлений належним чином, через смс повідомлення, про що свідчить відповідна довідка про доставку смс. Позивач подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності і заявлені в позові позовні вимоги задовільнити в повному обсязі.

Представник відповідача - Курінської сільської ради в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином. Сільська рада подала до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути за відсутності представника і проти задоволення позову не заперечує.

Відповідно до ст.197 ч.2 ЦПК України, в зв'язку із неявкою сторін, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, від яких до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося. Ознайомившись із матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

П.6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року, з послідуючими змінами „Про судову практику у справах за позовом про захист права приватної власності" зазначає, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше 3-х років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору; б) Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних ."

Довідкою Курінської сільської ради від 21.07.2015 року № 625 (а.с.9) підтверджується, що будинковолодіння, розташоване в АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 року належало до суспільної групи колгоспних дворів, членами якого рахувались: голова двору - ОСОБА_2, 1930 року народження, онук - ОСОБА_1, 1979 року народження.

Технічним паспортом на житловий будинок, виданим 01.07.2015 року Прилуцьким МБТІ, (а.с.3-5), під АДРЕСА_1, підтверджується, що станом на 15.04.1991 року в колгоспному дворі були збудовані слідуючі будівлі: будинок (А-1); веранда (а-1); ганок (гн); сарай (Б-1); літня кухня (В-1); погріб (Пг).

Отже, станом на 15.04.1991 року кожен із членів колгоспного двору мав право на ? частину майна колгоспного двору.

Відповідно до ст.534 ЦК Української РСР „кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам, як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям".

11 жовтня 1995 року ОСОБА_2 видала заповіт, яким все належне їй на день смерті майно вона заповіла своєму онуку - ОСОБА_1 Заповіт був посвідчений секретарем Курінської сільської ради, реєстровий № 226.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 померла в с. Курінь, Бахмацького району, про що підтверджує копія свідоцтва про її смерть серії НОМЕР_1. На день смерті ОСОБА_4 була зареєстрована і проживала в АДРЕСА_2, у будинку ветеранів, про що підтверджує довідка Курінської сільської ради від 06.08.2015 року № 03-12/103.

Громадянин ОСОБА_1 вибув із господарства 14.07.2006 року, про що підтверджує довідка Курінської сільської ради від 06.08.2015 року № 03-12/104. В установлений ЦК України строк позовної давності тривалістю в 3 роки вибувший із колгоспного двору ОСОБА_1 не заявив до ОСОБА_2 позову про виділ частки майна колишнього колгоспного двору, а тому, його частка залишилась в колишньому колгоспному дворі.

Згідно із ст.1220 ЦК України „спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою". В зв'язку зі смертю ОСОБА_2 відкрилась спадщина на спадкове майно. Згідно із ст.1268 ч.1 ЦК України „спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її."

Відповідно до ст 1270 ЦК України „для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини." За повідомленням приватного нотаріуса від 30.07.2015 року № 01-16/255, 13.05.2014 року за заявою ОСОБА_1 відкрита спадкова справа до майна померлої 06.01.2014 року ОСОБА_2 йому вже видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 04.11.2014 року на частину спадщини (а.с.6).

У відповідності із ст. 1297 ЦК України „спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно."

Згідно із абз. 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування " „свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження."

Нотаріус своїм листом від 13.07.2015 року №02-14/225 (а.с.10) відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок з надвірними будівлями з тих підстав, що він не надав нотаріусу правовстановлюючого документа на будинок на ім'я спадкодавця - ОСОБА_2

Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України „кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду на захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу." Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч.2 ст . 16 ЦК України.

Обраний позивачем спосіб захисту свого права на спадкове майно не суперечить способам захисту, визначеним в ч.2 ст.16 ЦК України. А тому право позивача на успадкування будинку з надвірними будівлями підлягає судовому захисту.

До 19 січня 1996 року згідно із Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Обов'язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об'єкти нерухомості введено лише з 29.06.98 року. Таким чином, суд вважає, що права, набуті у власність до 29.06.1998 року з дотриманням установленого порядку набуття, можна вважати таким, що виникли та набуті в установленому законом порядку. Спадковий будинок був придбаний колгоспним двором до 15.04.1991 року, і його державна реєстрація до зазначеної дати не вимагалося.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 1216, 1217, 1218, 1220, ч.1 ст. 1268, 1270, 1235, 1297 ЦК України, ст 534 ЦК Української РСР, ст.ст. 60, 212-215 ЦПК України, п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7, п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20, суд, -

В И Р І Ш И В :

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинок з надвірними будівлями під АДРЕСА_1 який належав колишньому колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_2, як спадкоємцем за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 бабусі - ОСОБА_2.

Копію рішення суду направити сторонам до відома.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Бахмацький райсуд Чернігівської області протягом 10 днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя: