Провадження №2/760/2907/15
Справа №760/4151/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києві в складі:

головуючого судді - Усатової І.А.

при секретарі - Здорик Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та штрафних санкцій, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», третя особа: ОСОБА_2 та просив стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 10472,11 грн. та штрафні санкції у вигляді пені в розмірі 886,92 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08 серпня 2014 року о 15 год. 20 хв. в м. Дніпропетровську, по вул.. Г. Сталінграда, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Пежо», державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2., та автомобіля марки «Ніссан» державний номер НОМЕР_4 що належить позивачу.

Вказує, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, який керував автомобілем «Пежо», д.н.з. НОМЕР_3 була застрахована ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» відповідно до полісу №АІ/0831828.

Як вказує позивач, наступного дня після ДТП він повідомив відповідача про настання страхового випадку та надав страховику усі необхідні документи, в тому числі заяву про виплату страхового відшкодування від 09.08.2014р. (страхова справа №ГО2295-14).

З метою визначення реального розміру матеріального збитку, позивач відразу після ДТП звернувся до експерта, яким надано висновок експертного дослідження авто товарознавця, відповідно до якого вартість матеріального збитку нанесеного позивачу, внаслідок ДТП, складає 19738,36 грн., який було позивачем направлено відповідачу.

Як зазначено позивачем, листом №9338 від 20.10.2014р. відповідач повідомив його про прийняте рішення щодо виплати страхового відшкодування у розмірі 8266,25 грн. 13.02.2015 року відповідач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 8266,25грн.

Крім того, позивач просив, посилаючись на норми ЦК України, стягнути з відповідача штрафні санкції у вигляді пені в розмірі 886,92 грн. за несвоєчасну виплату страхового відшкодування.

Враховуючи зазначене, просив позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував. Також направив до суду заперечення, просив в позові відмовити. Вказав, що АТ «УОСК» проведено власну оцінку розміру заподіяної (оціненої) шкоди, яка в грошовому вираженні складає 10 345,09 грн, а тому до сплати підлягає 8266,25 грн без урахування франшизи та ПДВ.

Третя особа - ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Суд, з урахуванням пояснень сторін, вважає за можливе розглянути справу у відсутність третьої особи, оскільки її неявка в силу вимог ст. 169 ЦПК не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши надані сторонами докази, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП транспортним засобом, власник якого застрахував свою цивільно-правову відповідальність, на умовах визначених даним Законом.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Судом встановлено, що 08 серпня 2014 року в м. Дніпропетровську, по вул. Г. Сталінграда, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Пежо», державний номер НОМЕР_3, під керуванням третьої особи - ОСОБА_2, та автомобіля марки «Ніссан» державний номер НОМЕР_4, що належить позивачу.

Відповідно до Постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.08.2014р. у справі №201/10877/2014-п, винним у ДТП визнано ОСОБА_2

Встановлено також, що відповідно до Полісу страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту серії АІ №0831828, відповідальність водія автомобіля «Пежо», яким кермував ОСОБА_2 було застраховано ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія».

Як вбачається із звіту про оцінку автомобіля від 29.08.2014 року, наданого позивачем, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Nissan X-Trail, д.н. НОМЕР_5, тобто позивачу, складає 19 738,36 грн.

Відповідач в рамках страхового випадку здійснив власну оцінку збитку. Так згідно звіту №728/14 від 04.09.2014 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Nissan X-Trail, д.н. НОМЕР_5, тобто позивачу, складає 10345 грн. 09 коп.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування, особа яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву та інші документи, передбачені п. 35.2 ст. 35 Закону у заяві, зокрема, мають міститися: розмір шкоди, обставини, якими заявник обґрунтовує свою вимогу та докази, що підтверджують її, відповідно до законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача з вимогою про виплату страхового відшкодування.

Сторони в судовому засіданні підтвердили, що страхове відшкодування відповідачем позивачу було виплачено у розмірі 8266,25 грн. - відповідно до висновку, складеного за замовленням ПАТ «УОСК», без урахування франшизи та ПДВ.

Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП транспортним засобом, власник якого застрахував свою цивільно-правову відповідальність, на умовах, визначених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Як встановлено ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди,чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 22 даного Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Суд, дослідивши наданий відповідачем звіт про оцінку вартості майнової шкоди, приходить до висновку, що вказаний звіт не може прийматися судом, як належний та допустимий, доказ при визначенні суми страхового відшкодування, оскільки проведений з порушенням його проведення, з огляду на наступне.

Наказом Міністерства юстиції України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року затверджено Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Відповідно до п.п. д) п. 1.4 вказаної методики, вона застосовується, зокрема, з метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження колісних транспортних засобів.

Згідно вимог даної Методики (п. 5.1), визначення матеріального збитку чи вартості колісного транспортного засобу без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки.

Як вбачається з звіту №728/14, огляд пошкодженого автомобіля особисто оцінювачем не проводився. Визначення вартості майна проведено на основі інформації, отриманої від замовника оцінки і власника майна.

Таким чином, наданий відповідачем звіт про оцінку вартості майнової шкоди №728/14, не може сприйматися як доказ, оскільки складений з порушенням норм чинного законодавства.

При цьому, судом приймається як доказ висновок експерта-автотоварознавця №2191 від 29.09.2014р., наданий позивачем, оскільки, як вбачається з вказаного висновку, при його складанні експертом дотримані вимоги законодавства для проведення подібних досліджень, зокрема, здійснено технічний огляд автомобіля, враховано показання одометра та технічні характеристики транспортного засобу.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшизою є частина збитків, що не відшкодовується страховиком, згідно з договором страхування.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Так, з укладеного Полісу вбачається, що ним була визначена франшиза в розмірі 1000,00 грн.

Виходячи з викладеного, а також визнання відповідачем - ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» факту настання дорожньо-транспортної пригоди за участю застрахованого ним транспортного засобу страховим випадком, визнання свого обов'язку виплатити страхове відшкодування, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача - ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» суми страхового відшкодування згідно висновку експертного дослідження авто товарознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ №2191 від 29.09.2014 року з вирахуванням раніше сплаченої відповідачем суми та франшизи, в розмірі 10472,11 грн.

Відповідно до статті 36.2. Закону України «Про обов'язкове страхування власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Аналогічні положення щодо зобов'язання страховика сплатити неустойку в розмірі, установленому договором або законом у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати, містяться в ст. 992 ЦК України.

Крім того, ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З точки зору ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

З цього випливає, договір про надання послуг (зокрема, страхових) є складним зобов'язанням, а тому за несвоєчасне виконання обов»язку по сплаті страхового відшкодування відповідач має нести відповідальність у вигляді річних.

Така ж правова позиція висловлена і в постанові Верховного Суду України № 6-49цс12 від 06.06.2012 року, яка, з точки зору ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року №4 положення статті 625 Цивільного кодексу України не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань.

Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 Цивільного кодексу України).

Так, відповідно до статті 992 Цивільного кодексу України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

З приведеного позивачем розрахунку, який не оспорюється представником відповідача, вбачається, що пеня за порушення строків виплати страхове відшкодування становить 1496,58 грн., частина якої - 609,66 грн. була сплачена відповідачем.

Враховуючи, що відповідач - ПАТ »Українська охоронно- страхова компанія» не виплатила позивачу суму страхового відшкодування, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача про стягнення 886,92 грн. штрафних санкцій у вигляді пені.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст.15, 16, 23, ч.2 ст.625, ч.1 ст.901, 992,ЦК України, ст.ст. 3, 6,9,12,22,30,34-35,36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.3,4,10,11,57-60, 88,209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та штрафних санкцій задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 10472,11 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 штрафні санкції у вигляді пені за прострочення виплати суми страхового відшкодування в розмірі 886,92 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 243грн. 60 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя: І.А. Усатова