АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Буша Н.Д.
№ 22-ц/796/7015/2015 Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Крижанівської Г.В., Оніщука М.І.,

при секретарі Троц В.О.,

розглянувши апеляційну скаргу Черевка Артема Сергійовича, який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтецца Трейд», на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 25 березня 2015 року про відмову в задоволенні подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Сергієнко Марини Федорівни про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_3 за межі України до виконання виданого 05 грудня 2014 року Деснянським районним судом м. Києва виконавчого листа про стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтецца Трейд» заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25 березня 2015 року відмовлено в задоволенні подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Сергієнко М.Ф. про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_3 за межі України до виконання виданого 05 грудня 2014 року Деснянським районним судом м. Києва виконавчого листа про стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтецца Трейд» (далі - ТОВ «Альтецца Трейд») заборгованості.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Альтецца Трейд» просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Сергієнко М.Ф. про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_3 за межі України передати на новий розгляд до суду першої інстанції. Посилається на те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права. На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні подання державного виконавця, пославшись на відсутність доказів ухилення ОСОБА_3 від виконання зобов'язань, покладених на неї рішенням. На думку апелянта такі докази містяться в матеріалах виконавчого провадження, які суд мав витребувати. Звертає увагу на те, що подання державного виконавця було розглянуто судом без його участі, що є порушенням ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України.

В апеляційній інстанції представник ТОВ «Альтецца Трейд» підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

В судове засідання державний виконавець ВДВС Деснянського РУЮ у м.Києві Сергієнко М.Ф. та боржник ОСОБА_3 не з'явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Вислухавши пояснення представника ТОВ «Альтецца Трейд», дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2014 року стягнути з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Альтецца Трейд»суму заборгованості за договором про надання юридичних послуг №11/01 від 11 січня 2013 року та додаткової угоди №1 від 04 лютого 2013 року в розмірі 40353 грн. 26 коп., пеню за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 37930 грн. 88 коп., три проценти річних в розмірі 622 грн. 28 коп., втрати від інфляції в розмірі 4317 грн. 79 коп., судовий збір у розмірі 218 грн. 52 коп., а всього 83442 грн. 73 коп.

На виконання вказаного рішення 05 грудня 0214 року Деснянським районним судом м.Києва був виданий виконавчий лист №2-3991/14. (а. с. 183).

11 грудня 2014 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Ельбабаєвим Б.Б. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виданого 05 грудня 2014 року Деснянським районним судом м. Києва виконавчого листа №2-3991/14 (а. с. 182).

24 березня 2015 року державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Сергієнко М.Ф. звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_3 за межі України до виконання нею виданого 05 грудня 2014 року Деснянським районним судом м.Києва виконавчого листа №2-3991/14.

В обґрунтування подання державний виконавець зазначив, що ОСОБА_3 обізнана про наявність рішення суду про стягнення з неї боргу та відкриття виконавчого провадження, але не було вжила жодних дій щодо повного або часткового виконання рішення суду. ОСОБА_3 вчиняє дії, що ускладнюють та унеможливлюють виконання рішення суду. З боку державного виконавця були вжиті всіх можливі заходів примусового виконання рішення.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Сергієнко М.Ф.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до п. 2, 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у тому випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею таких обов'язків.

Задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання. Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. Саме по собі невиконання боржником самостійно зобов'язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов'язаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Саме по собі невиконання боржником рішення суду у добровільному порядку не свідчить про ухилення його від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

Статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Звертаючись до суду з поданням, державним виконавцем не було доведено факту ухилення ОСОБА_3 від виконання зобов'язань, передбачених рішенням суду, а також вчинення нею дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду.

До подання про обмеження боржника у праві виїзду за межі України державним виконавцем було додано лише копію виконавчого листа, копію постанову про відкриття виконавчого провадження від 11 грудня 2014 року, копію листа ГУ ДМС України в м. Києві від 14 лютого2015 року про те, що ОСОБА_3 була документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон, а також копію виклику державного виконавця від 23 лютого 2015 року (а. с. 180-183).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Сергієнко М.Ф. про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_3 за межі України.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали судом було повідомлено державного виконавця про час та місце розгляду подання за допомогою телефонограми, а тому колегія суддів відхиляє посилання апелянта на порушення судом положень ст. 377-1 ЦПК України. Державний виконавець ухвалу суду першої інстанції з цих підстав не оскаржував.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм процесуального права та підстав для скасування оскаржуваної ухвали. Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга представника ТОВ «Альтецца Трейд» підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ЧеревкаАртема Сергійовича, який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтецца Трейд», відхилити, а ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 25 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді