Провадження № 4-с/331/38/15
(№ 331/3570/15-ц)
У Х В А Л А

30 червня 2015 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Мінасова В.В., при секретарі Федорович Ю.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Жовтневого ВДВС Запорізького МУЮ ОСОБА_2, зацікавлені особа ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду зі скаргою, в якій вказує, що 29.04.2015 року держвиконавець повернув виконавчий документ через відсутність майна у боржника ОСОБА_3, хоча майно в неї є. Просить визнати неправомірними дії Жовтневого ВДВС Запорізького МУЮ щодо видання постанови про повернення виконавчого документу та скасувати цю постанову.

Заявник та його представник в судовому засіданні на задоволенні скарги, на підставах викладених в неї, наполягають.

Державний виконавець в судовому засіданні заперечує проти скарги, оскільки нею вчинені всі, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» дії для виконання рішення суду, але майно знайдено не було.

ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася.

Вивчивши матеріали, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС Запорізького МУЮ ОСОБА_2 від 29.04.2015 року виконавчий лист № 2-1693/10 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суми 11958 грн. повернутий стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» через відсутність майна боржника.

З наданих державним виконавцем документів вбачається, що ОСОБА_3 доходів, пенсії в Україні не отримує, рухомого та нерухомого майна не має. З останнього місця роботи звільнилася в квітні 2014 року у звязку переїздом до АРК Крим.

Пунктом 2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

Частиною 3 ст. 387 ЦПК України передбачено, що якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оцінивши докази в їхній сукупності суд приходить до висновку, що державним виконавцем вчинені передбачені Законом України «Про виконавче провадження» дії, необхідні для виконання рішення суду, прийняте рішення про повернення виконавчого документу є законним. Тобто державний виконавець діяв відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», в межах своїх повноважень і права чи свободи заявника при цьому діями державного виконавця не порушені.

Відповідно до ст.. 388 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Тому, з заявника підлягає стягненню в державний бюджет 121,8 грн. судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. 383-389 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Жовтневого ВДВС Запорізького МУЮ ОСОБА_2, зацікавлені особа ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати: 121,8 грн. судового збору.

Ухвала може бути оскаржена в Апеляційний суд Запорізької області протягом пяти днів з дня її проголошення

Суддя: В.В. Мінасов