Справа 206/2189/15-ц
Провадження 2/206/747/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" червня 2015 р. Самарський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя Сухоруков А.О.,

при секретарі Колісник В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

15 січня 2014 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням від 02 квітня 2014 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 12 лютого 2008 року у розмірі 10843,07 гривень, яка складається заборгованості за кредитом 2997,30 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом 4090,07 гривень, заборгованості по комісії за користування кредитом 3001,27, штрафи, відповідно кредитного договору 250 гривень (фіксована частина) та 504,43 гривень (процентна складова), а також сплачений судовий збір 243,60 гривень.

Ухвалою Самарського районного суду від 30 квітня 2015 року скасовано заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська, ухвалене 02 квітня 2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Призначено справу до розгляду в загальному порядку до судового розгляду на 12 травня 2015 року на 13 год. 00 хв.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 12 лютого 2008 року між ним та відповідачем був укладений договір № б/н, згідно з яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 3000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобовязався своєчасно повертати кредит, відповідно до умов договору та умов кредитування.

Дотепер відповідач свої обовязки не виконала, що стало причиною звернення до суду з вказаним позовом, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 10843,07 гривень, яка складається заборгованості за кредитом 2997,30 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом 4090,07 гривень, заборгованості по комісії за користування кредитом 3001,27, штрафи, відповідно до кредитного договору 250 гривень (фіксована частина) та 504,43 гривень (процентна складова) та судові витрати (а.с.3-4).

В судовому засіданні представник позивача Дзоз С.А. підтримав позовні вимоги та просив ї задовольнити з підстав, викладених у позові. Вважає, що підстав для застосування строку позовної давності не має.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечували проти позову та просили суд застосувати наслідків спливу строку позовної давності до вимог позивача, подали відповідну письмову заяву (а.с.63-64). Відповідач пояснила, що до 2009р. повертала кошти, у 2010-2011рр. карткою не користувалася. Нову картку їй не видавали. Також надали письмові заперечення проти позову, які обґрунтовують тим, що на підставі заяви 12 лютого 2008 року було відкрито рахунок та оформлено кредитну картку. Позивачем не надано самого кредитного договору, що викликає сумнів в дійсності правочину і відносин між сторонами. Також надано "Умови та правила надання банківських послуг", які носять тільки односторонній характер і не можуть бути доказами по справі так як не відповідають вимогам належності та допустимості. Не має підтвердження, що саме з цією редакцією правил ознайомлювали відповідача. Відповідно до пункту "Банківські послуги" у заяві, строк дії кредитного ліміту (кредиту) співпадає зі строком дії картки. Доказів того, що відповідачем здійснювалося волевиявлення на продовження дії та перевипуску картки позивачем не надано. Позивач звернувся до суду лише 15 січня 2014 року і 02 квітня 2014 року було ухвалено заочне рішення, яким вимоги банку задоволені. На підставі рішення було видано виконавчий лист за яким було відкрито виконавче провадження № 46484920 тільки 12.02.2015 року. Під час проведення виконавчих дій позивач намагався залякувати відповідача і його близьких. Постійно збільшував суму боргу з 10843,07грн. до 32547,79грн., що є грубим порушенням закону. Головне те, що за рішенням суду борг складає 10843,07грн., а не 32547,79грн., яку позивач намагається стягнути протягом тривалого часу, тобто через 7 років і 2 місяці. Таким чином, строк позовної давності сплив (а.с.57-59).

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 лютого 2008 року позивач подав відповідачу заяву про встановлення ліміту кредитування в сумі 3000 гривень (а.с.7).

На підставі цієї заяви, 12 лютого 2008 року, було відкрито рахунок та оформлено кредитну картку, про що свідчить відмітка в заяві клієнта в розділі «Відмітки банку» (а.с.8).

Таким чином, датою укладення між сторонами договору є дата відкриття рахунку, тобто 12 квітня 2008 року.

Згідно розрахунку позивача станом на 31 жовтня 2013 року утворилася заборгованість в сумі 10843,07 гривень, яка складається заборгованості за кредитом 2997,30 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом 4090,07 гривень, заборгованості по комісії за користування кредитом 3001,27, штрафи, відповідно кредитного договору 250 гривень (фіксована частина) та 504,43 гривень (процентна складова) (а.с.5-6), останнє погашення кредиту відповідачем здійснено у 2009 році, що не заперечувалося сторонами.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу про закінчення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін.

Відповідно до п. 3.1.1 Умов і Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказується на лицевій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця.

Пунктом 3.1.3 Правил встановлено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується Банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії картки) не надійшла письмова заява держателя картки щодо закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг з виконання операцій по картковому рахунку, та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором. Нову картку після спливу терміну дії первинної картки я не отримував.

Зі змісту п. 5.4 Правил вбачається, що строк погашення кредиту у повному обсязі здійснюється не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці у полі "місяць".

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 06.11.2013 року зазначено, що у постановах Вищого господарського суду України від 12 грудня 2012 року та від 07 березня 2013 року, суди застосовуючи ч. 3 ст. 254, ч.5 ст.261, ст.ст. 256, 257, 267 ЦК України дійшли висновку про те, що оскільки у кредитному договорі передбачено, що його виконання здійснюється частинами відповідно до графіку погашення кредиту, то початок перебігу позовної давності для стягнення кредиту і процентів за користування кредитом є день, коли боржник повинен був сплатити черговий платіж, однак не сплатив його, і відповідно загальна позовна давність застосовується до кожного щомісячного простроченого платежу, який був визначений графіком.

Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України, яка в силу ст.360-7 ЩІК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, у постанові від 19 березня 2014р. у справі № 6-14 цс 14 відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

У звязку з тим, що за договірними зобовязаннями сторін відповідно до п. 9.12. Умов обслуговування договір діє 12 місяців з моменту його підписання, і якщо протягом цього строку ні одна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк.

Разом з тим, відповідно до офіційної інформації самого позивача, розміщеної на офіційному веб-сайті позивача за адресою: ttp://old.privatbank.ua/info/index6.stm?fileName=pl3 8 10p.html строк дії картки складає два роки, а тому і строк користування кредитом наданий відповідачеві складає два роки з моменту виготовлення (видачі) кредитної картки. Відповідач за замінеою картки не звертався, отже не міг користуватися коштами банку після спливу цього строку.

Також відповідно до п. 9.6. Умов, при відсутності на картрахунку картки грошових коштів у розмірі, достатньому для оплати послуг банку для продовження строку дії картки и при ненадходженні грошових коштів протягом 3 місяців з моменту спливу строку дії картки, банк стягує комісію за обслуговування рахунку згідно діючих тарифів. Зазначена комісія стягується банком по спливу зазначеного в цьому пункті строку, щомісячно. У разі якщо залишок на картрахунку менше розміру комісії, встановленої тарифами банку, то розмір комісії за обслуговування картрахунку встановлюється у розмірі залишку коштів на картрахунку держателя. При нульовому залишку коштів на неактивному картрахунку картки останній закривається.

Окрім того, з наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 31.10.2013р. вбачається, що останнє погашення по кредиту відбулося 2009 року. Тобто навіть у випадку заміни картки строк її дії закінчився, а даний позов подано 15 січня 2014 року, понад шість років навіть з того часу.

Крім того, як вбачається з наданої виписки по рахунку ОСОБА_1 жодного погашення по кредиту не здійснювала з 2008 року (а.с.78-84).

Доказів того, що відповідачем здійснювалося волевиявлення на продовження дії та перевипуск картки позивачем суду не надано.

Суд вважає, що до дій, які свідчать про визнання боргу або іншого обовязку, до яких можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій, відповідачем вчинено не було понад останні пять років. При цьому якщо виконання зобовязань передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизначених) частин платежу. Бездіяльність боржника (наприклад, не оспорювання ним безспірного списання коштів, якщо така можливість допускається за законом або договором) не свідчить про переривання перебігу позовної давності, оскільки таке переривання можливе лише шляхом вчинення дій

Згідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне застосувати загальні положення цивільного законодавства щодо строків позовної давності до врегулювання відносин, повязаних із наданням кредиту.

У п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», також звертається увага на те, що враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Відповідно до загальних норм цивільного законодавства, а саме ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна даність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до вирішення ним рішення.

Враховуючи наведене, беручи до уваги таку письмову заяву відповідача та в силу дії ч. 4 ст. 267 ЦК України, якою передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки встановлено, що позивач порушив вимоги щодо позовної давності для звернення до суду.

Керуючись ст.ст. 256, 257, 261, 267, 526, 530, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 48, 10, 11, 18, 5760, 88, 208, 209, 212 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.О. Сухоруков