Справа № 392/662/15-ц
Провадження № 2/392/379/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

05 серпня 2015 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Кратка Д.М., за участю секретаря судового засідання Жельман О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мала Виска позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства охорони здоровя України, треті особи: Міністр охорони здоровя України ОСОБА_2, Маловисківська районна державна адміністрація Кіровоградської області про визнання недійсним (незаконним) наказу про застосування дисциплінарного стягнення,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача в якому просив скасувати наказ Міністерства охорони здоровя України № 38-о від 14 квітня 2015 року «Про оголошення догани ОСОБА_1». Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він займає посаду начальника Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 17 МОЗ України» (надалі за текстом ДЗ СМСЧ № 17 МОЗ України) на умовах контракту № 798 від 12 вересня 2014 року. ОСОБА_3 МОЗ України від 14 квітня 2015 року № 38-о на нього було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення вимог постанов Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року № 228 та від 23 серпня 2012 року № 938, у звязку із тим, що ним не надано розпоряднику бюджетних коштів на затвердження кошторис, помісячний план асигнувань загального фонду бюджету та план спеціального фонду та штатний розпис, що в подальшому призвело до виникнення кредиторської заборгованості, яка утворилася через невиплату заробітної плати працівникам закладу, а також не здійснення видатків, за спожиті комунальні послуги, тепло, енергоносії та інші видатки. Зазначає, що станом на кінець січня 2015 року заклад мав кредиторську заборгованість через невиплату заробітної плати працівникам, а також за спожиті комунальні послуги, тепло та енергоносії. Рішенням районної ради від 31 січня 2015 року № 309 на утримання ДЗ СМСЧ № 17 МОЗ України у 2015 році було передбачено кошти, в сумі 4043,2 тис. грн.., в тому числі за рахунок медичної субвенції з державного бюджету 3203,2 тис. грн.. та 840,00 тис. грн.. з місцевого бюджету. 09 лютого 2015 року заклад отримав письмове підтвердження про включення його до мережі розпорядників та одержувачів коштів місцевого бюджету Маловисківської РДА і зазначає, що станом на 10 лютого 2015 року заклад мав затверджений тимчасовий кошторис і цього ж числа працівникам закладу була виплачена заробітна плата (з нарахуванням) в розмірі 87% від нарахування заробітної плати за січень 2015 року.

Також, позивач зазначає, що тільки 16 лютого 2015 року Маловисківською районною державною адміністрацією на адресу закладу було надіслано витяг з помісячного розпису асигнувань загального фонду місцевих бюджетів, в якому передбачені лише видатки на оплату праці в розмірі 30% від необхідної суми на 2015 рік, тому даний витяг не може розцінюватися як кошторис закладу на поточний рік, що призвело до затримки складання, за твердження та надання головному розпоряднику бюджетних коштів кошторису на 2015 рік.

Зазначає, що існуюча кредиторська заборгованість за комунальні послуги та енергоносії виникла, у звязку із тим, що в помісячному розписі асигнувань та у затвердженому 24 березня 2015 року кошторисі ДЗ СМСЧ № 17 МОЗ України на 2015 рік за загальним фондом, взагалі не передбачено видатків на оплату комунальних послуг на 2015 рік і це не було враховано за іншими кодами класифікації видатків (оплата послуг, оплата товарів, оплата соціального забезпечення, в т.ч. виплата пільгових пенсій та допомог). Вказує, що адміністрація закладу неодноразово зверталася з письмовими запитами щодо недостатності фінансування, яке затверджене та доведене до закладу до різних державних установ та посадових осіб.

Зазначає, що оскаржуваним наказом на нього було накладено дисциплінарне стягнення за порушення фінансового та бюджетного законодавства, а не за порушення трудової дисципліни. Вважає, що кредиторська заборгованість виникла за відсутності його вини, він не вчиняв жодних дисциплінарних проступків, не порушував трудової дисципліни та належним чином і в повному обсязі виконував всі свої посадові обовязки, визначені контрактом, вважає, що Міністерство охорони здоровя України згідно ст. 149 КЗпП України повинно було врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну шкоду, обставини, за яких було та вчинено проступок, у звязку із чим вважає оскаржуваний наказ незаконним та просить його скасувати.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги та просили задовольнити позов, з підстав викладених у ньому.

Відповідач Міністерство охорони здоровя України (надалі за текстом МОЗ України) повідомлялося належним чином, про день час та місце судового розгляду справи, свого представника у суд не направили, клопотання про розгляд справи у відсутність їхнього представника до суду не надходило.

Представник відповідача надав за домогою факсового звязку письмові заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з тих підстав, що затверджуючи оскаржуваний наказ МОЗ України діяло в порядку, межах та строках визначених законодавством. Свої заперечення про позову відповідач обґрунтовував тим, що позивач порушив вимоги постанов Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року № 228 «Про затвердження Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ» та від 23 серпня 2012 року № 938 «Про затвердження Порядку казначейського обслуговування місцевих бюджетів», оскільки зобовязаний був в установлені законодавством терміни надати помісячний план асигнувань загального фонду бюджету та план спеціального фонду (за винятком власних надходжень), а також штатний розпис. Зазначає, що невиконання вимог законодавства свідчить про бездіяльність позивача при виконанні фінансово-господарських операцій, яка спричинила кредиторську заборгованість, що утворилася через не виплату заробітної плати працівникам ДЗ СМСЧ № 17 МОЗ України, не здійсненню видатків за спожиті комунальні послуги, тепло енергоносії та інші видатки, що призвело до виникнення кредиторської заборгованості, яка станом на 11 лютого 2015 року складала 682,4 тис. грн., що є порушенням контракту, а отже і трудової дисципліни позивачем, як керівником закладу, трудові обовязки якого визначені контрактом. Відповідач зазначає, що кошторис закладу на 2015 рік було затверджено Головою Маловисківської районної державної адміністрації ОСОБА_4 лише 24 березня 2015 року. Датою виявлення невиконання позивачем умов контракту в частині організації господарської діяльності закладу вважає дату надходження листа Департаменту охорони здоровя Кіровоградської облдержадміністрації до МОЗ України 26 березня 2015 року.

Представник третьої особи Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та письмові пояснення в яких зазначає, що рішенням сесії Маловисківської районної ради від 06 лютого 2015 року № 390 на утримання СМЧ № 17 передбачено 4043,2 тис. грн., з них за рахунок медичної субвенції 3203,2 тис. грн. та з районного бюджету 840,0 тис. грн.. Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 23 серпня 2012 року № 938, постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року № 228, яким регламентована робота бюджетних установ, керівники бюджетних установ на протязі 30 днів повинні затвердити кошториси та плани асигнувань та надати до казначейства. На виконання наказу Міністерства фінансів України від 23 серпня 2012 року № 938 фінансовим управлінням райдержадміністрації 16 лютого 2015 року надано витяг з бюджетного розпису головному розпоряднику коштів районній державній адміністрації. Головним розпорядником коштів було доведено у визначені терміни до отримувачів бюджетних коштів ДЗ СМСЧ № 17 основні показники для складання кошторисів.

Згідно ст. 224 ЦПК України суд, зі згоди представника позивача, проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові пояснення представника відповідача, представника Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області, матеріали справи, оцінивши докази в їх співставленні та сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Частиною 3 ст. 21 КзпП України визначено, що особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

12 вересня 2014 року МОЗ України (далі за текстом Орган управління майном), в особі Міністра охорони здоровя України ОСОБА_5, з однієї сторони та громадянином ОСОБА_1 (далі за текстом Керівник) було укладено Контракт № 798 (між Міністерством охорони здоровя України та керівником підпорядкованого Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 17 Міністерства охорони здоровя України» (надалі за текстом Контракт № 798 від 12 вересня 2014 року) (а.с. 27-32).

Згідно п. 1 Контракту № 798 від 12 вересня 2014 року ОСОБА_1 призначається на посаду начальника Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 17 Міністерства охорони здоровя України» на строк до 26 вересня 2019 року.

Відповідно до п./п 2.1., 2.2. п. 2 Контракту № 798 від 12 вересня 2014 року Керівник зобовязується безпосередньо і через адміністрацію закладу здійснювати поточне управління (керівництво) закладом, забезпечувати його ефективну діяльність, раціональне використання і збереження закріпленого за закладом державного майна, раціональний добір кадрів, умови для повноцінного лікування фізичних осіб, а Орган управління майном зобовязується створювати належні умови для матеріального забезпечення і організації праці Керівника. На підставі контракту виникають трудові відносини між керівником та Органом управління майном.

В п./п. 3.1. п. 3 Контракту № 798 від 12 вересня 2014 року зазначається, що керівник здійснює поточне (оперативне) керівництво закладом, організовує його господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечує виконання завдань закладу та цим контрактом.

Згідно п./п. 3.2.3., 3.2.8., 3.2.12., 3.2.25. п. 3.2. Контракту № 798 від 12 вересня 2014 року Керівник зобовязується: подавати в установленому порядку до Органу управління майном, з яким укладено цей контракт, квартальну, річну фінансову та іншу звітність закладу; вживати заходів щодо своєчасної та у повному обсязі виплати заробітної плати не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата та недопущення заборгованості з неї; подавати на затвердження до Органу управління майном кошторис, план асигнувань загального фонду бюджету, штатний розпис та структуру закладу; своєчасно і у повному обсязі виконувати накази, доручення, інструкції Органу управління майном.

Відповідно п./п. 3.4.3. Контракту № 798 від 12 вересня 2014 року Керівник несе відповідальність за виконання вимог Статуту і цього контракту.

В п. 3.7. Контракту № 798 від 12 вересня 2014 року передбачено, що Орган управління майном має право: вимагати від Керівника достроковий звіт про його дії щодо управління закладом та розпорядження закріпленим майном; звільняти Керівника у разі закінчення цього Контракту, достроково за вимогою Керівника, а також у випадку порушень законодавства та умов цього контракту; здійснювати контроль за діяльністю закладу, ефективністю використання бюджетних коштів і збереження закріпленого за закладом державного майна.

Згідно п./п. 3.8.8., 3.8.19., п. 3.8. Контракту № 798 від 12 вересня 2014 року Орган управління майном контролює: вжиття заходів Керівником щодо своєчасної та у повному обсязі виплати заробітної плати не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду та недопущення заборгованості з її виплат; своєчасне і у повному обсязі виконання Керівником наказів, доручень, інструкцій Органу управління майном.

В п./п. 3.10.1. п. 3.10. Контракту № 798 від 12 вересня 2014 року передбачено, що Орган управління майном: затверджує кошторис, план асигнувань загально фонду бюджету, структуру та штатний розпис закладу.

Згідно п. 5.1.Контракту № 798 від 12 вересня 2014 року у випадках невиконання чи неналежного виконання обовязків, передбачених цим контрактом, Сторони несуть відповідальність згідно із законодавством та цим контрактом.

Пунктом 6.1. Контракту № 798 від 12 вересня 2014 року передбачено, що внесення змін та доповнень до цього контракту здійснюється шляхом підписання додаткових угод.

В посадовій інструкції Начальника ДЗ «СМСЧ -17 МОЗУ» ОСОБА_1 передбачено (п.п. 2.16, 2.17), що ОСОБА_1 зобовязаний складати штатний розпис СМСЧ-17 та подавати на затвердження в МОЗ України, складати кошторис СМСЧ-17 і передавати його на розгляд в МОЗ України (а.с. 116).

В Розділі 4 посадової інструкції Начальника ДЗ «СМСЧ -17 МОЗУ» ОСОБА_1 зазначено, що начальник СМСЧ-17 несе відповідальність згідно з чинним законодавством України за діагностичну, лікувально-профілактичну, експертну, господарчу, фінансову діяльність, роботу з кадрами та за стан організації праці і техніки безпеки. Критеріями оцінки праці начальника СМСЧ-17 є показники медичної, економічної та соціальної ефективності діяльності закладу (а.с. 117).

Пунктом 7.1. посадової інструкції Начальника ДЗ «СМСЧ -17 МОЗУ» ОСОБА_1 передбачено, що начальник СМСЧ-17 підпорядкований начальнику головного управління МОЗ України (а.с. 117).

У відповідності до п.п. 1.1. п. 1 Статуту ДЗ СМСЧ № 17 МОЗ України, уповноваженим органом управління Закладом є МОЗ України (далі Уповноважений орган управління) (а.с. 119).

В п./п. 5.1.1. п. 5.1. Статуту ДЗ СМСЧ № 17 МОЗ України Заклад має право звертатися у порядку, передбаченому законодавством, до центральних та місцевих органів державної виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, а також підприємств і організацій незалежно від форм власності та підпорядкування, для отримання інформації та матеріалів, необхідних для виконання покладених на Заклад завдань (а.с. 121).

Згідно п./п. 6.1., 6.2. п. 6 Статуту ДЗ СМСЧ № 17 МОЗ України управління Закладом здійснюється відповідно до цього Статуту, на основі поєднання прав Уповноваженого органу управління щодо господарського використання державного майна і участі в управлінні трудового колективу; керівництво господарською діяльністю Закладу здійснює начальник, який призначається на посаду наказом Уповноваженого органу управління на умовах контракту. Строк найму, права, обовязки, відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, інші умови найму визначаються контрактом.

В п./п. 6.4.6. п. 6.4. Статуту ДЗ СМСЧ № 17 МОЗ України зазначено, що Начальник підписує та подає на затвердження до Уповноваженого органу управління Статут, проекти змін до Статуту.

В п./п. 7.2.3., 7.2.6., 7.2.9. п. 7.1. Статуту ДЗ СМСЧ № 17 МОЗ України встановлено, що Уповноважений орган управління: затверджує Статут та зміни до Статуту Закладу, здійснює контроль за його дотриманням; здійснює контроль за фінансовою (бюджетною) та штатною дисциплінами Закладу, забезпечує приведення у відповідність із законодавством Статуту та внутрішніх положень Закладу.

Згідно п./п. 8.5. п. 8 Статуту ДЗ СМСЧ № 17 МОЗ України структура, штатний розпис та кошторис Закладу затверджуються Уповноваженим органом управління за поданням начальника.

В п./п. 8.6. Статуту ДЗ СМСЧ № 17 МОЗ України в редакції станом на 01 січня 2015 року серед іншого зазначається, що фінансування діяльності Закладу здійснюється за рахунок Державного бюджету України, а також інших джерел не заборонених чинним законодавством України. Обсяги бюджетних асигнувань встановлюються відповідно до затверджених кошторисів і видатків; державне фінансування здійснюється на підставі структури, штатного розпису і кошторису Закладу.

Судом встановлено, що лише 23 березня 2015 року наказом МОЗ України № 166 від 23 березня 2015 року було внесено зміни до п./п. 8.6. Статуту ДЗ СМСЧ № 17 МОЗ України де серед іншого зазначається, що фінансування діяльності Закладу здійснюється за рахунок Державного бюджету України, місцевих бюджетів, а також інших джерел не заборонених чинним законодавством України, державна реєстрація змін до установчих документів була проведена 21 квітня 2015 року (а.с. 185).

З матеріалів справи вбачається, що МОЗ України 14 квітня 2015 року було видано ОСОБА_3 № 38-о «Про оголошення догани ОСОБА_1» згідно якого: установлено, що начальником ДЗ СМСЧ № 17 МОЗ України ОСОБА_1, в порушення вимог постанов Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року № 228 та від 23 серпня 2012 року № 938, не надано розпоряднику бюджетних коштів на затвердження кошторис, помісячний план асигнувань загального фонду бюджету та план спеціального фонду і штатний розпис. Невиконання вимог закону призвело до виникнення кредиторської заборгованості, яка утворилася через невиплату заробітної плати працівникам закладу, а також не здійснення видатків за спожиті комунальні послуги, тепло-енергоносії та інші видатки, у звязку із чим за порушення фінансового та бюджетного законодавства було оголошено догану ОСОБА_1 начальнику Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 17 МОЗ України».

Порядок складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року № 228.

ОСОБА_3 Міністерства фінансів України від 23 серпня 2012 року № 938 затверджений Порядок казначейського обслуговування місцевих бюджетів, який регламентує організаційні взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України, фінансовими органами та/або Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, районними, міськими, районними у містах, сільськими, селищними радами або їх виконавчими органами чи міськими, селищними, сільськими головами (в разі якщо відповідні органи не створені, платниками податків, розпорядниками бюджетних коштів та одержувачами бюджетних коштів у процесі казначейського обслуговування місцевих бюджетів органами Казначейства.

Судом встановлено, що Закон України «Про державний бюджет України на 2015 рік» було опубліковано в газеті «Голос України» 31 грудня 2014 року № 254 (спецвипуск), але без додатків № 1-10 до нього.

В Додатку № 10 до Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» зазначено, що Державний заклад "Спеціалізована медико-санітарна частина № 17 Міністерства охорони здоров'я України", смт. Смоліне, Кіровоградська область віднесено до Переліку закладів, установ, організацій та заходів освіти, культури, охорони здоровя та фізичної культури і спорту, які передаються на фінансування/надання фінансової підтримки з місцевих бюджетів.

Рішенням Маловисківської районної ради Кіровоградської області № 390 від 06 лютого 2015 року був затверджений районний бюджет на 2015 рік (а.с. 133-137).

З матеріалів справи вбачається, що лімітна довідка про бюджетні асигнування на 2015 рік видана фінансовим управління Маловисківської районної державної адміністрації на підставі рішення сесії районної ради № 390 від 06.02.2015 року була складена 11 лютого 2015 року і в ній не зазначено до якого числа мають бути на затвердження проекти кошторису, плани асигнувань загального фонду, плани надання кредитів загального фонду, плани використання бюджетних коштів, помісячного плану використання бюджетних коштів, помісячного розпису спеціального фонду державного бюджету, штатного розпису установи на 2015 рік із зведеними даними та розрахунками (а.с. 130-132).

Кошторис ДЗ СМСЧ № 17 МОЗ України на 2015 рік було затверджено Маловисківською районною державною адміністрацією 24 березня 2015 року (а.с. 12, 95-96).

Згідно ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно та точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до ст. 140 КЗпП України трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов'язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.

Згідно ст. 141 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту.

Згідно ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення догана або звільнення.

За змістом вказаної статті підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення трудової дисципліни невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов'язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Згідно ч. 3 ст. 149 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Отже з системного аналізу вказаних норм вбачається, що порушення трудової дисципліни це невиконання чи неналежне виконання працівником, без поважних причин, обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Трудові обов'язки працівника визначаються у контракті, трудовому договорі і посадовій інструкції.

Відповідно до п./п. 12, 13 п. 4 Положення про Міністерство охорони здоров'я України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року N 467/2011, МОЗ України відповідно до покладених на нього завдань утворює, ліквідовує, реорганізовує підприємства, установи та організації, у тому числі медичні заклади, затверджує їх положення (статути), в установленому порядку призначає на посади та звільняє з посад їх керівників, формує кадровий резерв на посади керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління МОЗ України; виконує у межах повноважень інші функції з управління об'єктами державної власності, що належать до сфери його управління (аналогічні положення передбачені і в п./п 14, 15 п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. N 267 «Про затвердження Положення про Міністерство охорони здоров'я України».

В ОСОБА_3 № 38-о «Про оголошення догани ОСОБА_1» від 14 квітня 2015 року зазначається, що начальником ДЗ СМСЧ № 17 МОЗ України ОСОБА_1 було порушено вимоги постанов Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року № 228 та від 23 серпня 2012 року № 938.

Судом не встановлено, що на час розгляду справи у встановленому законодавством порядку була прийнята Постанова Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2012 року № 938, яка регулює фінансове та бюджетне законодавство і за невиконання вимог якої позивачу було оголошено дисциплінарне стягнення у вигляді догани, оскільки за таким номером і датою є лише ОСОБА_3 Міністерства фінансів України від 23 серпня 2012 року № 938, яким затверджений Порядок казначейського обслуговування місцевих бюджетів.

Таким чином, прийняття відповідачем ОСОБА_3 № 38-о «Про оголошення догани ОСОБА_1» за порушення позивачем з посиланням на порушення неіснуючого нормативно-правового акту Постанова Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2012 року № 938 є неприпустимим.

В оскаржуваному ОСОБА_3 відповідачем не зазначено за який період часу ОСОБА_1 не надано розпоряднику бюджетних коштів на затвердження кошторис, помісячний план асигнувань загального фонду бюджету та план спеціального фонду і штатний розпис, що в свою чергу свідчить про неконкретизованість вчиненого правопорушення за яке було накладено дисциплінарне стягнення, а також не зазначено конкретні пункти положень нормативно-правових актів, які ним були порушені.

За час розгляду справи відповідачем не було надано доказів того, що невиконання вимог закону саме з вини позивача призвело до виникнення кредиторської заборгованості, яка утворилася через невиплату заробітної плати працівникам закладу, а також не здійснення видатків за спожиті комунальні послуги, тепло-енергоносії та інші видатки, про що зазначено в ОСОБА_3 № 38-о «Про оголошення догани ОСОБА_1» від 14 квітня 2015 року.

Також, судом не встановлено, що відповідачем перед прийняттям оскаржуваного наказу проводилося службове розслідування, були висновки комісії службової перевірки щодо факту порушення і взагалі здійснювалася будь-яка перевірка причин, умов та обставин, що могли бути підставою порушення ОСОБА_1 фінансового та бюджетного законодавства.

Крім того, судом береться до уваги те, що свої посадові обовязки позивач здійснює на підставі Контракту № 798 від 12 вересня 2014 року, посадової інструкції Начальника ДЗ «СМСЧ -17 МОЗУ» ОСОБА_1 та Статуту ДЗ СМСЧ № 17 МОЗ України до яких відповідачем, як органом управління майном державного закладу повинні б були бути своєчасно внесені зміни в частині положень щодо: подання на затвердження не до Органу управління майном кошторису, плану асигнувань загального фонду бюджету, штатного розпису та структури закладу, а до Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області; своєчасного і у повному обсязі виконання Керівником наказів, доручень, інструкцій не лише Органу управління майном, а і посадових осіб Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області чи будь-яких інших державних органів та установ.

Крім того, суд наголошує на тому, що лише 23 березня 2015 року наказом МОЗ України № 166 від 23 березня 2015 року було внесено зміни до п./п. 8.6. Статуту ДЗ СМСЧ № 17 МОЗ України де вже зазначається, що фінансування діяльності Закладу здійснюється за рахунок Державного бюджету України, місцевих бюджетів, а також інших джерел не заборонених чинним законодавством України, державна реєстрація змін до установчих документів була проведена 21 квітня 2015 року, тобто відповідачем не було своєчасно внесені зміни до Статуту закладу з метою належної організації його господарської діяльності та фінансування.

Суд враховує і ту обставину, що відповідачем не було надано доказів того, що до ОСОБА_1, як начальника СМСЧ № 17 МОЗ України або безпосередньо до СМСЧ № 17 МОЗ України застосовувалися заходи впливу за порушення бюджетного законодавства передбачені ст. 117 Бюджетного кодексу України.

Відповідачем належними і допустимими доказами не було доведено наявність вини ОСОБА_1 за порушення фінансового та бюджетного законодавства, яка є цілковито необхідною для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, а також дату виявлення невиконання ОСОБА_1 умов контракту в частині організації господарської діяльності СМСЧ № 17 МОЗ України та протиправність його дій (бездіяльності).

Відповідно до ч. 2 ст. 1 КЗпП України законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників.

Суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин.

Відповідно до змісту ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру; або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частина 1 ст. 11 ЦПК України встановлює, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст.ст. 57- 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному звязку, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні було доведено необгрунтованість застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани, у звязку позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 3, 4, 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215, 218, 222-226, 292, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 про визнання недійсним (незаконним) наказу про застосування дисциплінарного стягнення задовольнити.

Скасувати наказ Міністерства охорони здоровя України № 38-о від 14 квітня 2015 року «Про оголошення догани ОСОБА_1».

Стягнути з Міністерства охорони здоровя України на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 (десяти) днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 07 серпня 2015 року.

Суддя Д.М. Кратко