н/п 4-с/490/10/2015
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2015 р.

Центральний районний суд м.Миколаєва

у складі головуючого судді Мамаєвої О.В.,

при секретарі Костюк Г.О.,

за участю заявника ОСОБА_1,

представника заявника ОСОБА_2

представника заінтересованої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Центрального районного суду м.Миколаєва цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГУБ м.Києва про визнання протиправними дій, зобов'язання закрити виконавче провадження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГУБ м.Києва та просить визнати всі дії головного державного виконавця Мурихіна С.В. по примусовому виконанню ухвали Центрального районного суду м.Миколаєва від 30.11.2009р. та виданого цим же судом виконавчого листа від 09.06.2010р.

В обгрунтування скарги ОСОБА_1 вказав, що 04.02.2015р. він отримав поштою копію ухвали Оболонського районногос уду м.Києва від 27.01.2015р. про надання дозволу головному державному виконавцеві відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ м.Києва ОСОБА_4 на здійснення примусового проникнення до квартири АДРЕСА_1, як вказано в ухвалі належить заявнику на праві власності, для проведення опису в цій квартирі та накладення арешту. У зв'язку із цим він змушений звернутись до суду із скаргою.

Так, на виконанні у суб'єкта оскарження перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 09.06.2010р. Центральним районним судом м.Миколаєва у справі № ц2-1500/09 про визнання мирової угоди, укладеною між офшорною компанією "ОСОБА_5 Інтернешенл АГ" та заявником, за умовами якої ОСОБА_1 зобов'язався сплатити на її користь 500000 доларів США у строк до 01.10.2010р. та у випадку сплати їх після вказаної дати - сплатити на її користь проценти у розмірі 10% річних від суми, що залишилась несплаченою.

ОСОБА_1 зазначив, що ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 05.12.2013р. встановлено, що ухвала Центрального районного суду м.Миколаєва від 30.11.2009р. про визнання мирової угоди передбачає добровільний порядок її виконання і не містить заходів примусового виконання судового рішення, що унеможливлює для державного виконавця виконати виконавчий лист… Цивільне законодавство не передбачає зміну способу і порядку виконання ухвал про визнання мирових угод.

На думку ОСОБА_1, суб'єкт оскарження жодних дій щодо примусового виконання ухвали суду та виконавчого листа виконувати не може. Однак, 22.10.2014р. державний виконавець Мурихін С.В. виніс вимогу, в якій він вимагав від заявника надати йому 13.11.2014р. вільний доступ до вищевказаної квартири у м.Києві з метою опису та арешту майна. В зв'язку із чим заявник 31.10.2014р. подавав скаргу на ім'я керівника суб'єкта оскарження, та відповіді не отримав, а 14.11.2014р. він отримав аналогічну вимогу про надання доступу до зазначеної квартири. Тому 26.11.2014р. він подав скаргу до Міністра юстиції України та Голови Державної виконавчої служби України, та керівника суб'єкта оскарження. Відповідь отримав 05.01.2015р., в якій роз'яснено право подати скаргу до суду.

Заявник також зазначив, що головним державним виконавцем не задоволено клопотання ОСОБА_6 від 14.11.2014р. про залучення до виконавчих дій службу у справах дітей Оболонської районної у м.Києві державної адміністрації, в якому, з метою захисту інтересів їх неповнолітньої дочки, просила залучити їх до участі у виконавчих діях.

ОСОБА_1 вказав, що дізнався про порушення своїх прав суб'єктом оскарження 04.02.2015р., коли отримав ухвалу Оболонського районного суду м.Києва від 27.01.2015р., тому вважає, що не пропустив строк на оскарження дії державного виконавця, звернувшись до суду 13.02.2015р.

21.04.2015р. ОСОБА_1 подав доповнення до скарги, згідно яких просить зобов'язати суб'єкт оскарження закінчити виконавче провадження № 32824056 з примусового виконання ухвали Центрального районного суду м.Миколаєва від 30.11.2009р. та виданого цим же судом виконавчого листа від 09.06.2010р., вказуючи, що з моменту винесення вказаної ухвали, яка передбачає добровільний порядок виконання, пройшло більше 5 років і її не виконано.

Тому на підставі ч.1,2 ст. 30, п.6 ч.1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", згідно яких державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії щодо виконання рішення протягом 6 місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення.

Протокольною ухвалою суду від 07.05.2015р. до участі у справі в якості заінтересованої особи залучено ОСОБА_6

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали заяву у повному обсязі.

Представник заявника ОСОБА_2 зазначив, що ними не оспорюється сама постанова про відкриття виконавчого провадження, яка є законною, вони оспорюють дії державного виконавця щодо примусового виконання ухвали Центрального районного суду м.Миколаєва від 30.11.2009р., зокрема, вимоги державного виконавця від 22.10.2014р. та від 14.11.2014р. про допуск до квартири у АДРЕСА_2. Дана квартира не належить ОСОБА_1 оскільки він право власності не реєстрував у встановленому законом порядку.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_6 - ОСОБА_3 підтримала скаргу ОСОБА_1

Представники суб'єкта оскарження та заінтересованої особи компанії "ОСОБА_7 Трейд АГ" у судове засідання не з'явились, надіслали заперечення проти скарги.

Так, згідно заперечень суб'єкта оскарження, зазначено, що 29.05.2012р. з Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції на адресу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ у м.Києві (ВПВР УДВС ГУЮ у м.Києві), надійшов за місцезнаходженням майна боржника ОСОБА_1 виконавчий лист Центрального районного суду м.Миколаєва від 09.06.2010р. по справі №ц-2-1500/09. Про те, що вказаний виконавчий лист підлягає примусовому виконанню було підтверджено ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 28.03.2013р. та ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 14.05.2013р. Зазначеними рішеннями було зобов'язано ВПВР УДВС ГУЮ у м.Києві відкрити виконавче провадження по виконанню виконавчого листа Центрального районного суду м.Миколаєва від 09.06.2010р. по справі №ц-2-1500/09.

11.06.2013р. державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у м.Києві винесено постанову по виконавчому провадженню № 32824056 про відкриття виконавчого провадження. Всі виконавчі дії, які здійснюються у виконавчому провадженні, передбачені в ЗУ "Про виконавче провадження" та вчиняються виключно відповідно до закону та в межах повноважень державного виконавця. Вважає вимогу боржника про визнання всіх виконавчих дій незаконними, безпідставною.

Щодо вимог про закінчення виконавчого провадження у зв'язку із спливом 6 місячного строку для здійснення виконавчих дій, відповідно до п.6 ч.1 ст. 49 ЗУ "Про виконавче провадження", представник також вважає її необґрунтованою, такою, що ґрунтується на помилковому ототожненні боржником понять "строки здійснення виконавчого провадження" та "строки для даного виду стягнення". У ст. 49 ЗУ "Про виконавче провадження" йде мова про закінчення виконавчого провадження у зв'язку зі спливом строку для даного виду стягнення, а в ч.2 ст. 30 ЗУ "Про виконавче провадження" встановлено 6-місячний строк для вчинення виконавчих дій, а не строк для стягнення. Порушення строку, вказаного у ч.2 ст. 30 ЗУ "Про виконавче провадження" не тягне за собою наслідку у вигляді закінчення виконавчого провадження. Статтею 49 ЗУ "Про виконавче провадження" наведено виключний перелік підстав для закінчення виконавчого провадження, тому вимоги боржника є необґрунтованими.

Крім того, представником суб'єкта оскарження зазначено про те, що ОСОБА_1 без поважних причин порушено строки звернення із скаргою до суду, які встановлені ст. 385 ЦПК України. На підставі викладеного, просить відмовити у задоволенні скарги повністю.

Представник заінтересованої особи компанії "ОСОБА_7 Трейд АГ" (попередня назва компанії "ОСОБА_5 Інтернешенл АГ") ОСОБА_8 надіслала до суду заперечення проти скарги, згідно яких зазначила, що скарга є безпідставною та необґрунтованою. Повністю не згодна із твердженням ОСОБА_1 про те, що ухвала Центрального районного суду м.Миколаєва від 30.11.2009р. по справі №ц2-1500/09 та виданий на її виконання виконавчий лист від 09.06.2010р. не передбачають примусового порядку виконання ухвали про затвердження мирової угоди.

Так, 10.09.2010р. старшим державним виконавцем Центрального ВДВС Миколаївського МУЮ було відкрито виконавче провадження по виконання ухвали Центрального районного суду м.Миколаєва від 30.11.2009р. та виконавчого листа від 09.06.2010р. 23.04.2012р. державним виконавцем Центрального ВДВС Миколаївського МУЮ було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку із отриманням інформації про зареєстроване право власності на нерухоме майно на ім'я боржника, що знаходиться у м.Києві, та матеріали виконавчого провадження було надіслано до УДВС ГУЮ у м.Києві.

04.06.2012р. головним державним виконавцем ВПВР ДВС ГУЮ у м.Києві на підставі ст. 26 ЗУ "Про виконавче провадження" винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, у зв'язку із тим, що у виконавчому листі від 09.06.2010р. №ц2-1500/09 відсутні заходи примусового виконання. Стягувачем було оскаржено зазначені дії державного виконавця, та 28.03.2013р. Центральним районним судом м.Миколаєва винесено ухвалу якою скаргу задоволено, постанову головного державного виконавця ВПВР ДВС ГУЮ у м.Києві про відмову у відкритті виконавчого провадження, скасовано. Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 14.05.2013р. ухвала Центрального районного суду м.Миколаєва залишена без змін.

11.06.2013р. державним виконавцем ВПВР ДВС ГУЮ у м.Києві винесено постанову про скасування процесуального документу по виконавчому провадженню № 32824056 та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Отже, законність та правомірність відкриття виконавчого провадження по виконанню ухвали Центрального районного суду м.Миколаєва від 30.11.2009р. було підтверджено у судовому порядку. Державний виконавець Мурихін С.В. всі дії у зазначеному виконавчому провадженні здійснює виключно відповідно до ЗУ "Про виконавче провадження".

Крім того, зазначено, що боржником, якому відомо про те, що виконавче провадження відкрито 11.06.2013р., який слідкує за всіма діями державного виконавця в цьому виконавчому провадженні, звернення до суду із скаргою здійснено у порушення передбачених ст. 385 ЦПК України строків.

У додаткових запереченнях на скаргу від 06.05.2015р., представник заінтересованої особи зазначила, що вимоги ОСОБА_1 про закінчення виконавчого провадження на підставі ч.2 ст. 30 та п.6 ч.1 ст. 49 ЗУ "Про виконавче провадження" є безпідставними, вони ґрунтуються на помилковому тлумаченні заявником вказаних норм закону.

Не погодилась представник заінтересованої особи із посиланням ОСОБА_1 на те, що квартира АДРЕСА_3, не належить йому. Вказала, що спірна квартира належить ОСОБА_1 відповідно до рішення апеляційного суду Миколаївської області від 24.02.2011р. за позовом про розподіл майна подружжя, та його право власності зареєстровано у Київському міському БТІ.

Що стосується посилання ОСОБА_1 у скарзі на ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 05.12.2013р., то вказаною ухвалою залишено в силі ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 18.10.2013р. по справі № 490/8297/13ц, якою державному виконавцю відмовлено в задоволенні його заяви про зміну порядку та способу виконання рішення, оскільки суд не вбачав наявних у виконавчому провадженні об'єктивних перешкод, які б унеможливлювали виконання рішення суду (ухвали про затвердження мирової угоди). Крім того, суд зазначив, що твердження державного виконавця про те, що ухвала про затвердження мирової угоди не підлягає примусовому виконанню, не ґрунтуються на положеннях ЗУ "Про виконавче провадження", та є надуманими. У своїй скарзі, ОСОБА_1 фактично вказав фразу із ухвали суду, яка вирвана із контексту.

Стосовно ухвали Оболонського районного суду м.Києва від 27.01.2015р., якою задоволено подання державного виконавця про надання дозволу на примусове проникнення, то представником ОСОБА_1 було оскаржено зазначену ухвалу, 08.04.2015р. Апеляційним судом м.Києва вищевказану ухвалу скасовано, справу повернуто до Оболонського районного суду м.Києва на новий розгляд. Отже, законність вимог державного виконавця щодо надання дозволу на примусове проникнення до належної ОСОБА_1 квартири буде встановлено у судовому порядку Оболонським районним судом м.Києва.

Таким чином, представник заінтересованої особи вважає, що всі дії державного виконавця були прийняті відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця, і права чи свободи заявника не було порушено, тому просить суд відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі.

Суд, вислухавши заявника ОСОБА_1, представника заявника ОСОБА_2, представника заінтересованої особи ОСОБА_3, оглянувши письмові докази по справі, вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Так, ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 30.11.2009р. було визнано мирову угоду між компанією "ОСОБА_7 Трейд АГ" (попередня назва якої "ОСОБА_5 Інтернешнл АГ") та ОСОБА_1 по цивільній справі № ц2-1500/09 за позовом компанії "ОСОБА_7 Трейд АГ" до ОСОБА_1 про стягнення за договором поруки суми боргу у розмірі 548203,62 доларів США /а.с. 195 Т.1/.

За умовами укладеної між сторонами мирової угоди, компанія "ОСОБА_5 Інтернешнл АГ" відмовляється від позовних вимог та згодна на закриття провадження по справі зі сплатою ОСОБА_1 на її користь суми боргу в розмірі 500 000 доларів США у строк до 01.04.2010р. та у випадку її несплати після 01.04.2010р. із зобов'язанням ОСОБА_1 сплатити на користь компанії проценти у розмірі 10% річних від суми, що залишилась несплаченою.

10.09.2010р. старшим державним виконавцем Центрального ВДВС Миколаївського МУЮ ОСОБА_9 відкрито виконавче провадження по виконанню ухвали Центрального районного суду м.Миколаєва від 30.11.2009р. та виданого цим же судом виконавчого листа № ц2-1500/09 від 09.06.2010р. /а.с. 225 Т.1/.

23.04.2012р. державним виконавцем Центрального ВДВС Миколаївського МУЮ було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку із отриманням інформації про зареєстроване право власності на нерухоме майно на ім'я боржника, що знаходиться у м.Києві, та матеріали виконавчого провадження було надіслано до УДВС ГУЮ у м.Києві /а.с. 175-177 т.2/.

04.06.2012р. головним державним виконавцем ВПВР ДВС ГУЮ у м.Києві на підставі ст. 26 ЗУ "Про виконавче провадження" винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, у зв'язку із тим, що у виконавчому листі від 09.06.2010р. №ц2-1500/09 відсутні заходи примусового виконання /а.с. 17 Т.2/.

Стягувачем було оскаржено зазначені дії державного виконавця, та 28.03.2013р. Центральним районним судом м.Миколаєва винесено ухвалу якою скаргу задоволено, постанову головного державного виконавця ВПВР ДВС ГУЮ у м.Києві про відмову у відкритті виконавчого провадження, скасовано /а.с. 105 т.2/.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 14.05.2013р. ухвала Центрального районного суду м.Миколаєва залишена без змін /а.с. 189-192 т.2/.

11.06.2013р. державним виконавцем ВПВР ДВС ГУЮ у м.Києві винесено постанову про скасування процесуального документу по виконавчому провадженню № 32824056 та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження /а.с. 197 т.2/.

19.07.2013р. державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у м.Києві винесено постанову про зміну назви стягувача у виконавчому провадженні, а саме: з - компанія "ОСОБА_5 Інтернешнл АГ" на - компанія "ОСОБА_7 Трейд АГ" /а.с. 23 т.3/.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 18.10.2013р. відмовлено у задоволенні клопотання ВПВР УДВС ГУЮ у м.Києві про зміну способу і порядку виконання рішення суду /а.с. 229-230 т.2/. Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 05.12.2013р. ухвала Центрального районного суду м.Миколаєва, залишена без змін /а.с. 257-258 т.2/.

Згідно ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду:

у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод;

у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Стаття 387 ЦПК України передбачає, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

В обгрунтування своєї скарги, ОСОБА_1 вказав, що із ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 05.12.2013р. слідує, що "… ухвала Центрального районного суду м.Миколаєва від 30.11.2009р. про визнання мирової угоди передбачає добровільний порядок її виконання і не містить заходів примусового виконання судового рішення, що унеможливлює для державного виконавця виконати виконавчий лист…", тому ОСОБА_1 прийшов до висновку, що державний виконавець не має законних підстав для здійснення заходів для примусового виконання ухвали Центрального районного суду м.Миколаєва від 30.11.2009р. та виконавчого листа від 09.06.2010р., тf просить визнати протиправними всі дії державного виконавця по примусовому виконанню вказаної ухвали суду.

Зокрема, вважає заявник, є неправомірними дії державного виконавця Мурихіна С.В. щодо винесення вимоги від 22.10.2014р., якою він вимагав від ОСОБА_1 надати йому 13.11.2014р. вільний доступ до квартири АДРЕСА_4, з метою опису та арешту майна, та аналогічної вимоги від 14.11.2014р. про надання доступу до квартири 27.11.2014р., яку він отримав 25.11.2014р.

Однак, посилання заявника ОСОБА_1 на вищевказану ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 05.12.2013р. є безпідставним та необґрунтованим. Приведений заявником витяг із вказаної ухвали суду, не є встановленими ухвалою суду обставинами, а наведенням позиції державного виконавця в обґрунтування клопотання про зміну способу і порядку виконання ухвали Центрального районного суду м.Миколаєва від 30.11.2009р.

Заявником ОСОБА_1 не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів неправомірності вчинення державним виконавцем дій щодо примусового виконання ухвали Центрального районного суду м.Миколаєва від 30.112009р. та виданого цим же судом виконавчого листа від 09.06.2010р.

Крім того, оскаржуючи дії державного виконавця Мурихіна С.В. щодо винесення вимоги від 22.10.2014р., якою він вимагав від ОСОБА_1 надати йому 13.11.2014р. вільний доступ до квартири АДРЕСА_4, з метою опису та арешту майна /а.с. 30 т.3/, та аналогічної вимоги від 14.11.2014р. про надання доступу до квартири 27.11.2014р., заявником пропущено 10-денний строк звернення.

Як слідує із пояснень заявника на першу вимогу він подав скаргу 31.10.2014р. на ім'я керівника суб'єкта оскарження, а на другу вимогу, яку отримав 25.11.2014р., подав 26.11.2014р. скаргу на ім'я Міністра юстиції України, Голови Державної виконавчої служби України та керівника суб'єкта оскарження, відповідь на вказану скаргу він отримав 05.01.2015р. про те, що він має право звернутись із скаргою до суду /а.с. 8 т.3/.

А звернувся із скаргою до Центрального районного суду лише 13.02.2015р., при цьому клопотання про поновлення строку звернення до суду не заявляв.

Щодо вимог скарги про зобов'язання державного виконавця закінчити виконавче провадження, на підставі ч.1,2 ст. 30 та п.6 ч.1 ст. 49 ЗУ "Про виконавче провадження", у зв'язку із спливом 6 місяців від дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, вони також є необґрунтованими та безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1,2 ст. 30 ЗУ "Про виконавче провадження" державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме:

закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону;

повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

Згідно ст. 49 ч.1 п.6 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення.

На підставі викладеного, вбачається, що заявник ОСОБА_1 помилково ототожнює поняття "строки здійснення виконавчого провадження" та "строки для даного виду стягнення".

У ст. 49 ЗУ "Про виконавче провадження" йде мова про закінчення виконавчого провадження у зв'язку із спливом строку для даного виду стягнення, а в ч.2 ст. 30 ЗУ "Про виконавче провадження" встановлено 6-місячний строк для вчинення виконавчих дій, а не строк для стягнення. Порушення строку, вказаного у ч.2 ст. 30 ЗУ "Про виконавче провадження" не тягне за собою наслідку у вигляді закінчення виконавчого провадження. Виключний перелік підстав для закінчення виконавчого провадження, наведено у ст. 49 ЗУ "Про виконавче провадження".

Тому вимоги боржника є необґрунтованими.

Крім того, заявником пропущено строк звернення до суду, оскільки виконавче провадження було відкрито державним виконавцем ВПВР ДВС ГУЮ у м.Києві 11.06.2013р., 11.12.2013р. закінчився 6-місячний строк, на який посилається заявник, однак із скаргою ОСОБА_1 звернувся лише 13.02.2015р., заяв про поновлення строку від заявника не надходило.

На підставі викладеного, скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та безпідставною, поданою із порушенням строків звернення до суду та задоволенню не підлягає.

Та обставина, що ОСОБА_1 отримав ухвалу Оболонського районного суду м.Києва від 27.01.2015р. про дозвіл державному виконавцю на примусове проникнення до спірної квартири 04.02.2015р. значення для розгляду даної справи не має. Отримавши вказану ухвалу, ОСОБА_1 скористався своїм правом на її оскарження до апеляційного суду м.Києва, 08.0.2015р. вказану ухвалу було скасовано, справу повернено до Оболонського районного суду м.Києва на новий розгляд. Правомірність вимог державного виконавця щодо надання дозволу на примусове проникнення до квартири у АДРЕСА_2, буде встановлено у судовому порядку Оболонським районним судом м.Києва.

Питання щодо права власності на квартиру у АДРЕСА_2 не є предметом розгляду даної скарги.

Посилаючись у скарзі на бездіяльність державного виконавця щодо незалучення до участі у виконавчому провадженні служби у справах дітей Оболонської районної у м.Києві державної адміністрації, ОСОБА_1 у скарзі не просить суд визнати таку бездіяльність неправомірною.

Керуючись ст.ст.210,212,213,383-388 ЦПК України, ст. 19 Конституції України, ст.ст.30, 49 Закону України „Про виконавче провадження, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГУБ м.Києва про визнання протиправними дій, зобов'язання закрити виконавче провадження, відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районий суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: О.В. Мамаєва