АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 760/7517/15-ц Головуючий у 1 й інстанції: Бобровник О.В.
№ апеляційного провадження: Доповідач Ратнікова В.М.
22-ц/796/9339/2015
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 липня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду місті Києва в складі:
головуючого судді - Ратнікової В.М.
суддів - Махлай Л.Д.
- Гаращенка Д.Р.
при секретарі - Кутц А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 05 червня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про зобов`язання забезпечити житлом, -
в с т а н о в и л а:
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 05 червня 2015 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог до Міністерства оборони України про зобов`язання забезпечити житлом.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 05 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позову в повному обсязі.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду 1-ї інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд 1-ї інстанції виходив з того, що надання житлового приміщення здійснюється на підставі черговості та за наявності житла у гарнізоні. Проте, такі висновки суду 1-ї інстанції суперечать вимогам Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», якими чітко встановлено, що інвалідам війни третьої групи жиле приміщення надається поза чергою протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до складу списків на позачергове одержання жилого приміщення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник Міністерства оборони України Панько Тетяна Іванівна проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилалась на те, що вони є безпідставними, а рішення суду першої інстанції повністю відповідає вимогам закону.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних силах, загальна вислуга років складає 27 років та 2 місяці.

На підставі наказу Міністерства оборони України №79 від 10.06.2011 року, ОСОБА_1 був звільнений з військової служби у запас за пунктом «Б» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я).

На підставі наказу Міністерства оборони України №110 від 15.06.2011 року, ОСОБА_1 з 07.07.2011 року було виключено зі списків особового складу Центру забезпечення службової діяльності структурних підрозділів Міністерства оборони України та направлено для зарахування на військовий облік до Шевченківського районного у м.Києві військового комісаріату.

11 грудня 2011 року ОСОБА_1 було видано пенсійне посвідчення про присвоєння йому ІІІ групи інваліда війни.

Судом також встановлено, що з 28.02.1993 року ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку в ЖК гарнізону м.Києва.

З довідки №14045 від 26.02.2015 року вбачається, що на даний час позивач перебуває на квартирному обліку в загальній черзі гарнізону під №954, а у списках для позачергового отримання житла, як інвалід війни з 21.12.2011 року за № 2221.

Позивач неодноразово звертався до Міністерства оборони України з заявами про надання йому, як інваліду війни третьої групи, жилого приміщення поза чергою.

Проте, на даний час питання про надання ОСОБА_1 житлової площі, як такому, що потребує поліпшення житлових умов, не вирішено, а тому він звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України про зобов`язання забезпечити житлом в судовому порядку.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до Міністерства оборони України про зобов`язання забезпечити житлом, суд 1-ї інстанції посилався на те, що позовні вимоги є необґрунтованими, не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому правових підстав для їх задоволення немає.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду 1-ї інстанції зроблений на підставі повного та об`єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідає вимогам закону.

В силу вимог ст.24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

За змістом ст.ст. 43, 46 ЖК України громадяни, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Поза чергою жиле приміщення надається, зокрема, інвалідам Великої Вітчизняної війни і прирівняним до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них інвалідам першої групи з числа учасників бойових дій на території інших держав - протягом року з визначенням переважного права інвалідів Великої Вітчизняної війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями поза черговиків.

Громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку.

Відповідно до п.18 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» інвалідам війни та прирівняним до них особам надаються такі пільги як позачергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а інваліди І групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 як особа, яка віднесена до ІІІ групи інвалідів війни і яка потребує поліпшення житлових умов, згідно з п.18 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на позачергове забезпечення жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік.

Поряд з цим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання забезпечити житлом, оскільки з матеріалів справи вбачається, що порядковий номер ОСОБА_1 в черзі на позачергове отримання житла, як інваліда війни ІІІ групи 2221, а тому задоволення позовних вимог позивача призведе до порушення прав інших осіб, які перебувають в черзі на позачергове отримання житла.

Доводи апеляційної скарги про те, що чинним законодавством України чітко встановлено, що інвалідам війни третьої групи жиле приміщення надається поза чергою протягом двох років, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки нормами ЖК України чітко встановлено, що громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку.

Доводи апеляційної скарги апелянта про те, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам закону, колегія суддів вважає безпідставними, так як суд повно та об`єктивно встановив дійсні обставини справи, дослідив надані сторонами докази, дав їм правильну правову оцінку та ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції також не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, постановлено з дотриманням норм процесуального та матеріального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 05 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді: