Справа № 204/5020/14-ц
Провадження № 2/204/147/15 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2015 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Власенко О.О.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2014 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив зобов'язати ОСОБА_3 усунути йому перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання ОСОБА_3 відновити межі між земельними ділянками на яких розташовані будинки по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, згідно технічної документації із землеустрою (збірний план АДРЕСА_3), зобов'язати ОСОБА_3 не перешкоджати йому встановленню забору між будинками НОМЕР_3 та АДРЕСА_1 згідно з технічною документацією із землеустрою, а також стягнути з відповідачки судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що йому належить домоволодіння АДРЕСА_1 та земельна ділянках по АДРЕСА_1 в м. Дніпропетровську, кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 0,0669 га. Відповідно до вимірів Земграду прохід між будинком НОМЕР_2 і будинком НОМЕР_3, що належить відповідачці, має загальну ширину 2,5 метри. Ширина проходу позивача дорівнює 1,29 метра. У відсутність позивача, 29 грудня 2003 року відповідачка без його згоди встановила металеву огорожу і повністю захопила прохід (1,29 метри), тим самим захопивши земельну ділянку позивача, чим позбавила позивача можливості вільно пересуватися по ньому для обслуговування власного будинку, та позбавивши можливості позивача ремонтувати будинок та гараж з боку відповідачки. Таким чином, відповідачка впродовж більше ніж десяти років користується частиною земельної ділянки, що належить позивачу, порушуючи його права. У відсутність позивача та без його згоди в торець кута будинку позивача відповідачка забила металевий стовп, до якого зваркою приварила металеву огорожу, порушивши при цьому фундамент будинку та мостіння. Через рік відповідачка знову ж таки у відсутність позивача прибрала цей стовп. Після цього вона забетонувала отвір у фундаменті, але кут будинку позивача вже став осідати, у зв'язку з чим все мостіння підлягає ремонту. Після вимірів ділянки Земградом були встановлені межові знаки № № 11, 12 і 13 (металеві дюбелі), помічаючи межу між домоволодінням НОМЕР_3 і АДРЕСА_1, але відповідачка того ж дня знищила їх. Коли ж позивач хотів відновити їх на місце, то відповідачка із загрозами спустити на нього собак і з лайкою вигнала позивача з проходу і заборонила заходити навіть на територію власного проходу ОСОБА_1 Таким чином, внаслідок незаконних дій відповідачки, грубо порушено право позивача на користування земельною ділянкою. Враховуючи вказане, позивачем була подана скарга до Красногвардійського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області на дії відповідачки, на що йому було запропоновано звернутися до суду. Неодноразові звернення позивача в міліцію та Виконавчий комітет Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради закінчилися тим, що йому також було запропоновано звернутися до суду. Враховуючи те, що позивач є власником земельної ділянки, яку незаконним способом захватала відповідачка, але через незалежні від нього причини не може належним чином здійснювати своє право власності на нього, він був вимушений звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалися на обставини, які викладені в позовній заяві.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила відкласти розгляд справи у зв'язку з станом її здоров'я (гіпертонічний криз). Проте, доказів відповідачка на підтвердження своєї заяви не надала, крім того, вона неодноразово подавала заяви про відкладення розгляду справи, у зв'язку з чим, суд прийшов до висновку, що відповідачка намагається затягнути розгляд справи. При цьому, справа перебуває в провадженні суду вже тривалий час, а саме з 10 липня 2014 року.

Вислухавши позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню по наступним підставам.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 158 ЗК України, земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві приватної власності: домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі-продажу від 19.11.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за № 2-2116 (а.с.9); та земельна ділянка загальною площею 0,0669 га на якій розташоване вказане домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.03.2014 за індексним № 18482687, якій (земельній ділянці) присвоєний кадастровий номер: НОМЕР_1 (а.с.13). Право власності на вищевказану земельну ділянку зареєстроване за позивачем в Реєстраційній службі Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, номер запису про право власності 4846841, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.03.2014 року за № 18483454 (а.с.14).

Суміжним землевласником (землекористувачем) та власником домоволодіння АДРЕСА_2 є ОСОБА_3.

Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 96 ЖК України, землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виник спір щодо користування частиною земельної ділянки на межі їхніх земельних ділянок на яких розташовані належні їм будинки.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Так, рішенням Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради від 22.12.2011 року за № 103/11 було вирішено встановити межу між домоволодіннями, які належать ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 згідно з варіантом № 3 технічної документації із землеустрою щодо встановлення зовнішніх меж земельної ділянки по АДРЕСА_1, виконаної ТОВ «Основа» у травні 2011 року (а.с.29).

За бажанням ОСОБА_1 клопотання щодо розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_1 було направлено до Товариства з обмеженою відповідальністю «Квартал», що підтверджується листом Першого заступника міського голови Крупського А.Ф. від 15.05.2015 року за № 5/11-136.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Квартал» була виготовлена технічна документація щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яким встановлені межі суміжних земельних ділянок по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 (а.с.15-21).

При цьому, 16 квітня 2014 року робочою групою з питань самоврядування контролю за додержанням вимог законодавства України щодо раціонального використання та охорони земель Красногвардійського району м. Дніпропетровська був складений Акт 31-14, згідно якого при візуальному огляді місця проходження межової огорожі між домоволодіннями НОМЕР_2 та АДРЕСА_2, іі конфігурації, а також при порівнянні з матеріалами землевпорядної справи було виявлено невідповідність її проходження, а саме спостерігається переміщення огорожі у бік домоволодіння АДРЕСА_1. У наслідок такого переміщення у користування власниці домоволодіння ОСОБА_3 частково потрапляє земельна ділянка кадастровий номер: НОМЕР_1, що надана у власність ОСОБА_1, а саме: частина земельної ділянки з боку городу - площею близько 16 кв. м.; з боку Східної стіни житлового будинку по АДРЕСА_1 - площею близько 13 кв.м. Таким чином, виявлено самовільне зайняття та використання у господарчій діяльності власниками домоволодіння по АДРЕСА_2 (громадянкою ОСОБА_3.) частини приватизованої земельної ділянки кадастровий номер: НОМЕР_1 площею близько 29 кв.м. (а.с.31).

Тобто, з вищевказаного вбачається, що відповідачка дійсно зайняла без законних на те підстав частину земельної ділянки, яка належить позивачу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 7 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналогічні положення має ч. 2 ст. 152 ЖК України, згідно якої власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

З огляду на вищевказані положення чинного законодавства позивач, як власник спірної земельної ділянки, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права власності та розпоряджання своїм майном.

За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з огляду на все вищевказане, суд вважає необхідним зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання ОСОБА_3 відновити межі між земельними ділянками на яких розташовані будинки по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, згідно технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), складеної Товариством з обмеженою відповідальністю «Квартал».

Що стосується вимог позивача в частині зобов'язання ОСОБА_3 не перешкоджати йому встановленню забору між будинками НОМЕР_3 та АДРЕСА_1 згідно з технічною документацією із землеустрою, то вони задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено суду того факту, що відповідачка дійсно чинить йому перешкоди у встановленні забору, а спосіб захисту цивільного права на майбутнє чи захист права, яке ще не було порушене, чинним законодавством не передбачений.

За таких обставин, суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог в частині зобов'язання ОСОБА_3 не перешкоджати йому встановленню забору між будинками НОМЕР_3 та АДРЕСА_1 згідно з технічною документацією із землеустрою.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 3, 15, 16, 391 ЦК України, ст. ст. 96, 152, 158 ЖК України, ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання ОСОБА_3 відновити межі між земельними ділянками на яких розташовані будинки по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, згідно технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), складеної Товариством з обмеженою відповідальністю «Квартал».

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Самсонова