У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:головуючого судді: ОСОБА_1,

суддів Григоренка М.П., Максимчук З.М.,

секретар судового засідання Ковальчук Л.В.,

з участю представника позивача- Станкевича В.О.,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Рокитнівського районного суду від 12 травня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рокитнівського районного суду від 12 травня 2015 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, ПАТ «Акцент-Банк» оскаржило його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі посилається на те, що саме по собі винесення судового рішення за предявленим у 2013 році позовом не припиняє зобовязальних правовідносин сторін договору та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання зобовязання, а також не позбавляє кредитора права на отримання таких сум за договором. Доводить, що оскільки на момент ухвалення судом рішення борг не був повернутий у повному обсязі, суд не мав законних підстав для відмови у захисті права на отримання сум, передбачених договором, за інші періоди. Вказує на порушення норм процесуального права через неповноту судового слідства та належну оцінку всіх доказів у справі. Покликаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення учасників процесу, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 13 липня 2008 року між ЗАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №ACTRRX24650010, за умовами якого останній отримав строковий кредит в сумі 3431,67 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 13.07.2009 року. Кредит надано відповідно до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам(«Розстрочка»Стандарт), з якими позивач ознайомився та погодився, про що свідчить його підпис у заяві про надання кредиту ( а.с.5).

Спірні відносини між сторонами виникли з приводу невиконання відповідачем умов кредитного договору і, як наслідок, утворення заборгованості, сума якої відповідно до наданого позивачем розрахунку склала 43 747,18 грн., та включала в себе: 5,56 грн. заборгованості за відсотками; 41 182,23 грн. заборгованості по пені; 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 2 059,39 грн. штрафу (відсоткова складова) (а.с.4).

_____________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 571/191/15-ц Головуючий у 1 інстанції Комзюк А.Ф.

Провадження № 22-ц 787/1308/2015 Доповідач Ковальчук Н.М.

змістом ст.ст. 1054 і 526 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відмовляючи у задоволенні вказаного позову, суд першої інстанції вірно виходив з того, що вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором є безпідставними, оскільки вона вже була стягнута з відповідача судовим рішенням, що набрало законної сили, яке виконано відповідачем в порядку здійснення виконавчого провадження.

На підтвердження даного висновку в рішенні наведені відповідні мотиви та докази, з якими погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Так, рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 19 листопада 2013 року по цивільній справі №571/1317/13-ц за позовом ПАТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з останнього на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором №ACTRRX24650010 від 13.07.2008 року в розмірі 7 577,62 грн., до якої входить 2 029,50 грн. заборгованості за тілом кредиту, 88,63 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 60,06 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 1 899,42 грн. штрафу (процентна складова), а також судовий збір 249,40 грн. (а.с.33-34).

Рішення суду не оскаржувалося, набрало законної сили. На його виконання Рокитнівським районним судом Рівненської області 27.12.2013 року було видано виконавчий лист №571/1317/13-ц, на підставі якого 13 жовтня 2014 року відкрито виконавче провадження №45053131.

Матеріали справи містять квитанцію №122 від 14.02.2014 року, з якої вбачається, що кошти в сумі 7577,62 грн. перераховані ОСОБА_3 на рахунок ПАТ «Акцент-Банк», призначення платежу «заборгованість згідно рішення Рокитнівського райсуду від 19.11.2013 року №571/1317/13-ц» (а.с. 35).

Постановою державного виконавця від 17.03.2015 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №571/1317/13-ц про стягнення з ОСОБА_3 7827,02 грн. боргу на користь ПАТ «Акцент-Банк» закінчено на підставі п.8 ст.49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з добровільним виконанням рішення суду (а.с. 49).

Колегія суддів відхиляє посилання апеляційної скарги на незаконність відмови у захисті права Банку на отримання сум, передбачених договором, за інші періоди, ніж той, за який стягнуто судовим рішенням від 19 листопада 2013 року, оскільки вони спростовуються матеріалами справи. Так, позивач заявив даний позов про стягнення боргу за кредитним договором в сумі 43747,18 грн., надавши розрахунок заборгованості за період з 13 липня 2008 року по 13 січня 2015 року, тобто фактично нарахувавши заборгованість та штрафні санкції за той період, по якому вже було ухвалене рішення і за який відповідачем була погашена заборгованість.

За положеннями ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі, а тому твердження апеляційної скарги про помилковість висновку місцевого суду щодо періодів заборгованості є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про порушення місцевим судом процесуальних норм колегією суддів оцінюються критично як такі, що не підтверджені належними доказами.

За ч. 3 ст. 309 ЦПК України, порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань (ч. 2 ст. ст. 308 ЦПК України).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в звязку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» відхилити.

Рішення Рокитнівського районного суду від 12 травня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя підпис ОСОБА_1

Судді : підпис ОСОБА_4

підпис ОСОБА_5

Згідно:суддя-доповідач ОСОБА_1