Справа № 302/281/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 червня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого Собослой Г.Г.,

суддів: Павліченка С.В., Куцин М.М.,

при секретарі Чейпеш С.І.,

з участю ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Міжгірського районного суду від 06 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Міжгірської районної державної адміністрації та сектора охорони здоровя Міжгірської районної державної адміністрації про стягнення різниці в заробітку та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд із даним позовом, мотивуючи тим, що 17 лютого 2005 року його було призначено на посаду головного лікаря Міжгірської районної лікарні і неодноразово звільняли із займаної посади. Рішеннням Міжгірського районного суду від 30.08.2012 року позивача поновлено на посаді головного лікаря Міжгірської райлікарні і дане рішення залишено без змін рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 09.04.2013 року.

Дане рішення фактично виконано 21.07.2014 року на підставі наказу керівника відділу охорони здоровя Міжгірської районної державної адміністрації від 05.06.2014 року №482-К.

Після ознайомлення із статутом лікарні і посадовою інструкцією дійшов висновку, що посада керівника райлікарні за змістом повноважень, які він мав до звільнення, повністю знівельована. За статутом введено нову посаду керівника Міжгірської райлікарні - директора.

Вважає, що його поновлено на однойменну посаду, однак з меншим обсягом повноважень і меншою заробітною платою, що не відповідає вимогам ст. 235 КЗпП України, оскільки до звільнення був керівником лікарні з повноваженнями, а на даний час таким керівником є директор лікарні. Поновлення на попередній посаді означає наділення особи, зокрема керівника установи, яким був ОСОБА_1 до звільнення, тими ж самими повноваженнями, які він мав до звільнення з роботи.

У звязку з наведеним, вважає, що відповідачі затримали виконання рішення про поновлення його на роботі, а тому він має право на отримання різниці в заробітку за час поновлення його на посаді керівника лікарні з 21.07.2014 року.

Крім того, позивач просив стягнути моральну шкоду з мотивів хвилювання щодо безпідставного поновлення на роботі, приниження його ділової репутації та авторитету, покликаючись на присвоєння звання заслуженого лікаря України, відзначення почесною грамотою Верховної ОСОБА_3 України, обрання депутатом районної і обласної ради кілька разів.

Рішенням Міжгірського районного суду від 06 квітня 2015 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для відмови у позові відсутні.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, які просять задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Встановлено, що рішенням Міжгірського районного суду від 30.08.2012 року ОСОБА_1 поновлено на посаді головного лікаря Міжгірської райлікарні та рішення суду в частині поновлення на роботі і стягнення в його користь заробітку за час вимушеного прогулу підлягало до негайного виконання.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 09 квітня 2013 року рішення суду першої інстанції в частині поновлення ОСОБА_1 на займаній посаді залишено без змін.

Наказом №428-К від 05 червня 2014 року відділу охорони здоровя Міжгірської районної державної адміністрації відповідно до рішення Міжгірської районної ради від 10 вересня 2013 року №239 «Про хід реформування системи охорони здоровя Міжгірського району», розпорядження голови державної адміністрації від 05.06.2014 року №40 «Про поновлення на роботі» та з метою виконання рішення Міжгірського районного суду від 30.08.2012 року «Про поновлення ОСОБА_1 на посаді головного лікаря Міжгірської РЛ» поновлено ОСОБА_1 на посаді головного лікаря Міжгірської районної лікарні з 30.08.2012 року.

Таким чином, рішення суду про поновлення на роботі ОСОБА_1 на займаній посаді відповідачем виконано тільки 05.06.2014 року.

Розпорядженням голови державної адміністрації від 01.10.2013 р. №203 затверджено статут Міжгірської районної лікарні (нова редакція) з якого вбачається, що керівництво діяльністю Лікарні здійснює ОСОБА_3

Отже, посада головного лікаря, з якої було звільнено ОСОБА_1 повністю знівельована, як керівника Міжгірського РЛ після затвердження Статуту і головний лікар не наділений правами і обовязками керівника лікарні, а є заступником керівника, що не відповідає попередній посаді, з якої позивача було незаконно звільнено.

У відповідності до ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення суду, який розглядає трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

З матеріалів справи вбачається, що посадовий оклад директора Міжгірської РЛ становить 5022,38 грн., а головного лікаря 3327,80 грн. (а.с. 85).

Із розрахунку наданого позивачем вбачається, що місячна різниця в окладі ОСОБА_3 та Головного лікаря становить 1494,58 грн. і за період з 21 липня 2014 року до 06 квітня 2015 року включно становить 12826,14 грн. і у звязку з несвоєчасною її виплатою така підлягає компенсації, що становить 3948,98 грн., а разом підлягає стягненню 16772,12 грн. у відповідності до ст. 236 КЗпП України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції не звернув увагу на вищезазначені обставини і рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення у відповідності до п.п. 1,3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково із стягненням із сектору охорони здоровя Міжгірської РДА 16772,12 грн., а з Міжгірської районної державної адміністрації 3000 грн. моральної шкоди у звязку з порушенням законних прав позивача, яка полягає у не поновленню його на виконуваній роботі, що призвело до неотримання різниці у заробітній платі, а в решті позову відмовити.

Судові витрати у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню із сектору охорони здоровя Міжгірської районної державної адміністрації на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України, ст. 236 КЗпП України, судова колегія,-

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Міжгірського районного суду від 06 квітня 2015 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути із сектору охорони здоровя Міжгірської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 16772,12 грн.

Стягнути з Міжгірської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 3000 грн. моральної шкоди.

Стягнути із сектору охорони здоровя Міжгірської районної державної адміністрації на користь держави 243 грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області ОСОБА_4