У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3, на рішення Апеляційного суду м. Києва від 13 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») про зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року позов задоволено.

Зобов'язано ПАТ «Альфа-Банк» здійснити перерахунок процентів за кредитним договором № 800000093, укладеним 16 березня 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2, за період з 29 травня 2011 року по 29 травня 2014 за ставкою 11 % річних.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13 травня 2015 року апеляційну скаргу ПАТ «Альфа-Банк» задоволено, заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи заочне рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм процесуального права дійшовши обґрунтованого висновку, що діюче законодавство не пов'язує здійснення державної реєстрації відповідних відомостей про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою з обсягом відповідальності позичальника за укладеним кредитним договором.

Суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2, поданою представником ОСОБА_3, на рішення Апеляційного суду м. Києва від 13 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про зобов'язання вчинити дії, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Л.М. Мазур