УХВАЛА

ІМЕНЕМ України

24 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євграфової Є.П., Завгородньої І.М.,

Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності та виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 05 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Південний» (далі - ПАТ АБ «Південний») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності та виселення, посилаючись на те, що 19 січня 2007 року між АБ «Південний» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № В19, згідно з умовами якого банк відкрив ОСОБА_3 кредитну лінію в сумі 130 тис. доларів США, а ОСОБА_3 з урахуванням всіх змін та доповнень зобов'язалася сплатити за користування кредитом проценти за ставкою 14 % річних і повернути заборгованість за кредитною лінією в термін до 18 січня 2012 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ОСОБА_3, ОСОБА_5 та банком був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дєордієвою І.В. 22 січня 2007 року та зареєстрований за № 194, згідно з умовами якого останні надали в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1.

Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Проте ОСОБА_3 неодноразово порушувала умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, яка перевищує вартість предмета іпотеки.

Ураховуючи зазначене, позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за банком права власності на квартиру АДРЕСА_1, вартість якої становить 935 203 грн 27 коп., у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором від 19 січня 2007 року № В19 у сумі 140 926,98 доларів США та виселити ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 із зазначеної квартири.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 05 листопада 2014 року, позов задоволено.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором від 19 січня 2007 року № В19 у сумі 140 926,98 дол. США, що еквівалентно 1 114 506 грн 93 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ПАТ АБ «Південний» права власності на квартиру АДРЕСА_1, вартість якої становить 935 203 грн 27 коп.

Виселено ОСОБА_3 із квартири АДРЕСА_1.

Виселено ОСОБА_4 із квартири АДРЕСА_1.

Виселено ОСОБА_5 із квартири АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до змісту Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі - Закон) протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Звертаючи стягнення на квартиру - предмет іпотеки, що забезпечує повернення отриманого в іноземній валюті кредиту шляхом визнання за ПАТ АБ «Південний» права власності, суд не врахував, що обраний позивачем спосіб захисту є зверненням стягнення, що фактично здійснюється примусово у судовому порядку. Наслідком набуття судовим рішенням про задоволення вимог банку законної сили та його реєстрації у встановленому законодавством порядку (реєстрація прав власності) є перехід до позивача прав власника на іпотечне майно. Таке судове рішення вже не потребує примусового виконання.

Суд, задовольняючи вимоги про визнання права власності, не з'ясував чи може бути звернуто стягнення на предмет іпотеки в обраний позивачем спосіб на період чинності зазначеного Закону; не перевірив чи використовується квартира відповідачами як місце постійного проживання, чи наявне у останніх інше нерухоме житлове майно, чи інші обставини в розумінні Закону є підставою для застосування мораторію на його примусове відчуження.

Задовольняючи вимоги про виселення відповідачів із квартири, що є предметом іпотеки, суд не врахував, що за змістом ст. ст. 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла, не звернув уваги на те, що квартира, в якій проживають відповідачі, не придбавалась за кредитні кошти (правова позиція Верховного Суду України, викладена у справі у справі № 6-39цс15).

Оскільки допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 05 листопада 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді: Є.П. Євграфова

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко

О.М. Ситнік