Справа № 308/5685/15-ц
04.08.2015 м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді - Світлик О.М.,
при секретарі судового засідання Копчі Є.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у звязку із відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин та скасування реєстрації місця проживання, -
19 травня 2015 року представник, ОСОБА_3, в інтересах позивача, ОСОБА_1, звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у звязку із відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин та скасування реєстрації місця проживання.
Позовні вимоги обґрунтує тим, що відповідач ОСОБА_2 зі годи батька позивача була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. 27 червня 2004 року помер батько позивача, ОСОБА_4, який являвся власником будинку під № 15 по вул. Ш. Петефі в с. Холмець Ужгородського району. Після його смерті позивач набув право власності на вказане нерухоме майно, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, яке 28 березня 2006 року було зареєстровано Ужгородським районним державним підприємством технічної інвентаризації. Позивач стверджує, що не може реалізувати своє право власника в повному обсязі, оскільки у вказаному домоволодінні значиться зареєстрованою відповідач, яка із травня 2005 року в будинку не зявлялася. З викладених підстав ОСОБА_1 просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право на користування вказаним житловим приміщенням у звязку з відсутністю у ньому понад шість місяців без поважних причин та скасувати реєстрацію її місця проживання.
Позивач у судове засідання свою явку чи свого уповноваженого представника не забезпечив, однак, подав через канцелярію суду заяву від 29.07.2015 року про розгляд справи без його участі.
Заяви про розгляд справи за відсутності ОСОБА_2 або з повідомленням причин її неявки у судові засідання, призначені на 13.07.2015 року та 04.08.2015 року, до суду не надходили.
У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Крім того, за положеннями ч. 4 ст. 169 ЦПК України наслідком повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, є вирішення судом справи на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановлення заочного рішення).
За приписами ч. 1 ст. 225 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.
Відтак, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти цього не заперечив позивач.
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази суд прийшов до наступного висновку.
Як встановлено судом із Свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВСВ № 991025 від 24.05.2005 р., ОСОБА_1 являвся сином та спадкоємцем власника житлового будинку за № 15 по вул. Ш. Петефі в с. Холмець Ужгородського району, - ОСОБА_4, який помер 27 червня 2004 року (а.с. 4). На підтвердження факту смерті ОСОБА_4 подано свідоцтво про смерть серії 1ФМ №142301.
На підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом Ужгородським районним державним підприємством технічної інвентаризації проведено реєстрацію права власності на вказане домоволодіння за ОСОБА_1, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за номером витягу 10223613 від 28.03.2006 р., номер запису 03 в книзі 2 (а.с. 5).
Судом встановлено факт розірвання шлюбу між громадянином ОСОБА_4 (батьком позивача) та ОСОБА_2 (відповідачем у даній справі), про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 24.03.1997 року зроблено запис за №34 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-ФМ №024537.
Згідно з довідками виконавчого комітету Холмецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 25.11.2009 року №412/02-30, 28.12.2009 року №454/02-30, від 26.01.2010 року №25/02-30, від 18.02.2010 року №73/02-30, від 30.04.2010 року №200/02-30, виданими мешканцю с. Холмець, вул. Ш. Петефі, 15, Ужгородського району ОСОБА_1, у належному йому житловому будинку за вищенаведеною адресою зареєстрована, але фактично не проживає громадянка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Вказаний факт реєстрації та не проживання відповідача за даною адресою також підтверджується довідкою виконавчого комітету Холмецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 23.03.2015 року №93 (а.с. 13) та копією будинкової книги (а.с. 16-25).
За положеннями ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Водночас, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. При цьому, ст. 382 ЦПК України визначає житло об'єктом права власності.
Права власника житла визначені нормами ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 Житлового кодексу Української РСР).
За ст. 71 Житлового кодексу Української РСР право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті даної статті.
На підставі встановлених в судовому засіданні обставин та підстав, беручи до уваги відсутність відповідача у вказаному будинку понад 10 років, суд прийшов до висновку, що позов в частині позовних вимог про визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у звязку із відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин, є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Разом з тим, вимога про скасування реєстрації місця проживання відповідачем не може бути реалізована, оскільки відноситься до компетенції управлінь, відділів (секторів) Державної міграційної служби України в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (п. 1.3. Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів), і, відтак, не підлягає до задоволення судом.
Водночас, за приписами ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи.
У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 243,60 грн.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 158, 169, 212, 213, 215, 223, 224-226, 228, 294, 296 ЦПК України, ст. 391 ЦК України, ст. ст. 71, 72 Житлового кодексу Української РСР, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у звязку із відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин та скасування реєстрації місця проживання - задоволити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування будинком № 15 по вул. Ш. Петефі в с. Холмець Ужгородського району.
У решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, вул. Ш. Петефі, 15, с. Холмець Ужгородського району Закарпатської області) 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.М. Світлик