У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Одеської області

від 26 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому зазначала, що їй на підставі договору дарування від 29 грудня

2010 року на праві власності належить земельна ділянка, а також домоволодіння, яке складається з житлового будинку з прибудовою літ. «А», «а», котельні літ. «Б», літньої кухні (дерев'яної) літ «B», розташованих за адресою: АДРЕСА_1.

У вказаному домоволодінні з 02 березня 2012 року зі згоди позивачки зареєстрований ОСОБА_3

Просила зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди

ОСОБА_2 у здійсненні права власності майном, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку за зазначеною адресою.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 04 березня 2015 року позов задоволено.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 26 травня 2015 року рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 04 березня

2015 року скасовано, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Апеляційний суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову відповідно до вимог ст. 156 ЖК Української РСР, оскільки відповідач був членом сім'ї ОСОБА_2, зареєстрований постійно у вказаному будинку зі згоди позивачки, доказів про існування обставин, за яких можливе виселення особи за ст. 116 ЖК Української РСР, позивачем не надано.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М. Ситнік