АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5839/15 Справа № 203/490/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Козлов С.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Козлова С.П.,

суддів: Тамакулової В.О., Болтунової Л.М.,

при секретарі: Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання договору довіреності удаваним правочином, який вчинено з метою приховання іншого правочину, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року позивачка звернулася до суду з таким позовом, в якому уточнюючи свої позовні вимоги в ході розгляду справи просила суд визнати договір довіреності від 06.09.2014 року, виданий нею на ім'я ОСОБА_6 і ОСОБА_3 з правами володіння, користування та розпорядження належним їй транспортним засобом марки 2009 року випуску, держаний номер НОМЕР_1, удаваним правочином, вчиненим з метою приховання іншого правочину, а саме, договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, укладеного між його продавцем ОСОБА_2 та покупцями ОСОБА_6 і ОСОБА_3

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_6 в частині визнання договору довіреності удаваним правочином, який вчинено з метою приховання іншого правочину, були залишені без розгляду.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2015 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та задовольнити її позов, посилаючись на неповне з'ясування судом всіх обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів скарги колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення та скасування рішення суду.

Як правильно встановлено судом, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САК 691882 та облікової картки від 02.09.2014 року ОСОБА_2 належав автомобіль марки Nissan Qashqai, 2009 року випуску, який експлуатувати та яким розпоряджатися від її імені (продавати, обміняти, здавати в оренду, заставляти в забезпечення зобовязань позивача тощо) вона уповноважила ОСОБА_6 та ОСОБА_3 за виданою 06.09.2014 року на їх імя довіреністю.

14.11.2014 року на адресу ОСОБА_2 була направлена ОСОБА_5 претензія щодо заміни неякісного проданого позивачкою товару на якісний, а саме транспортного засобу марки Nissan Qashqai, 2009 року випуску, під час огляду якого ОСОБА_5 була виявлена відсутність номера двигуна, крім того номер двигуна (шість цифр) в наданих документах не відповідає встановленому міжнародному шаблону номерів двигунів, що виробляються компанією Nissan Motor CO., внаслідок чого ОСОБА_5 просила позивачку замінити неякісний проданий товар на якісний.

26.11.2014 року за результатами розгляду цієї претензії позивачкою на адресу ОСОБА_5 був направлений лист про те, що 06.09.2014 року на підставі генеральної довіреності вона передала вказаний автомобіль у повне володіння з правом розпорядження ОСОБА_6 та ОСОБА_3, тому з цього часу автомобіль вибув з її володіння і вона не має жодного відношення до подальшої долі проданого нею автомобіля.

Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктами 7, 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, визначено, що власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Реєстрація транспортних засобів здійснюється в тому числі на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу.

Правомірність придбання транспортного засобу, складових частин, які мають ідентифікаційні номери, підтверджується документами чітко визначеними в п. 8 зазначеного Порядку.

Також названим Порядком передбачено, що для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою підрозділу Державтоінспекції про зняття транспортного засобу з обліку.

Між тим, вказані вимоги не були дотримані при передачі позивачкою спірного автомобіля відповідачу.

За таких обставин та виходячи з того, що спірний автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ, сторони не вжили заходів щодо його переоформлення відповідно до згаданого Порядку, договір доручення, на підставі якого 06 вересня 2014 року було видано довіреність, не можна вважати договором, який допускає перехід права власності автомобіля від ОСОБА_2 до ОСОБА_3, а свідчить лише про можливість здійснювати відповідачем дій в інтересах позивачки щодо спірного автомобіля, тобто право власності на нього належало лише ОСОБА_2 і до ОСОБА_3 за довіреністю не переходило, а відносини, що склались між ними носять представницький характер і не містять ознак договору купівлі-продажу, визначеного ст. 655 ЦК України, позивачкою не було надано належних та допустимих доказів того, що при укладенні між сторонами довіреності, вони насправді оформили та приховали інший правочин, надані позивачкою письмові докази лише встановлюють, що сторони мали на меті укласти договір доручення, усвідомлювали і бажали настання саме його наслідків, суд обґрунтовано відмовив в задоволені позову про визнання такого договору довіреності удаваним правочином, який вчинено з метою приховання іншого правочину, керуючись названими нормами закону.

З урахуванням наведеного доводи ОСОБА_2 у скарзі про залишення судом без уваги всіх обставин та доказів в підтвердження її позову не відповідають матеріалам справи і фактично зводяться до одностороннього тлумачення регулюючого спірні правовідносини законодавства лише на свою користь, повторного обґрунтування заявлених нею вимог з викладенням таких же самих обставин і доказів, яким суд дав належну оцінку у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України. Крім того, позивачкою не надано суду ніяких письмових доказів в підтвердження отримання нею за договором купівлі-продажу від відповідача певної суми за спірний автомобіль. А посилання скаржниці на порушення судом встановленого законом порядку витребування і дослідження доказів по справі не може бути прийнято до уваги, оскільки згідно ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: