Ухвала

іменем україни

01 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Коротуна В.М.,

Маляренка А.В., Парінової І.К.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби у м. Києві, про виселення та зняття з реєстраційного обліку, за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Ларченко Ірини Миколаївни на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, обґрунтовуючи вимоги тим, що 08 серпня 2008 року між акціонерним комерційним банком «Форум» (далі - АКБ «Форум»), правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 0137/08/00-ZNv, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 70 000 доларів США зі сплатою 13 % річних за користування кредитом терміном до 07 серпня 2017 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 08 серпня 2008 року між банком та позичальником укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08 червня 2010 року на користь ПАТ «Банк Форум» стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у розмірі 76 713 доларів 64 центи США, що за офіційним курсом НБУ станом на 15 лютого 2010 року складало 613 900 грн 90 коп. та пеню - 51 468 грн 81 коп.; звернуто стягнення на майно ОСОБА_3, а саме: квартиру АДРЕСА_1, для задоволення вимог банку, що виникли на підставі кредитного договору від 08 серпня 2008 року № 0137/08/00-ZNv. Посилаючись на те, що на даний час вказане судове рішення не виконано, відповідачі добровільно звільнити спірне приміщення відмовляються, позивач просив виселити відповідачів з квартири АДРЕСА_1 та зобов'язати Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби у м. Києві зняти відповідачів з реєстраційного обліку із зазначеної квартири.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 11 березня 2015 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Ларченко І.М. просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Статтею 214 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду апеляційної інстанції у повній мірі не відповідає.

Встановлено, що 08 серпня 2008 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_3 укладено договір № 0137/08/00-ZNv, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі у розмірі 70 000 доларів США терміном до 07 серпня 2017 року зі сплатою 13,5 % річних.

У рахунок забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 08 серпня 2008 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_3 укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки, відповідно до пп. 1.2 п. 1 якого предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1, загальною площею 45,40 кв. м, житловою площею - 27,30 кв. м, що належить іпотекодавцю ОСОБА_3 на праві приватної власності.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08 червня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 01 лютого 2011 року, у справі № 2-289/10, задоволено позов ПАТ «Банк Форум» та стягнуто на користь банку з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором від 08 серпня 2008 року № 0137/08/00-ZNv в розмірі 76 713 доларів 64 центи США, що еквівалентно 613 900 грн 90 коп., та 51 468 грн 87 коп. нарахованої пені. В рахунок задоволення вимог ПАТ «Банк Форум» звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції Макаренко С.В. від 10 листопада 2011 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа від 06 жовтня 2011 року № 2-289/2010 про стягнення з ОСОБА_3 на користь АКБ «Форум» заборгованості в розмірі 667 099 грн 77 коп., а 26 березня 2012 року складено акт опису й арешту майна, а саме: квартири АДРЕСА_1.

Згідно з довідкою форми 3а, виданої ЖРЕО № 412, у спірній квартирі зареєстровані ОСОБА_3 - з 2009 року, ОСОБА_4 - з 2011 року та ОСОБА_5 - з 2012 року.

З метою виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки ПАТ «Банк Форум» було направлено на адресу ОСОБА_3 вимоги про добровільне виселення із зазначеної вище квартири від 08 травня 2013 року та 24 березня 2014 року.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не дотримано процедури повідомлення мешканців спірної квартири про необхідність виселення. Крім того, суди зазначили, що відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі ст. 4 Закону України «Про заставу» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_20/ed_2014_10_30/pravo1/T265400.html?pravo=1> та/або предметом іпотеки згідно зі ст. 5 Закону України «Про іпотеку» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_42/ed_2014_10_30/pravo1/T030898.html?pravo=1>, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті.

Апеляційний суд погодився з такими висновками суду першої інстанції та залишив ухвалене ним рішення без змін.

Із висновками апеляційного суду повністю погодитися не можна з огляду на таке.

Так, відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом.

За змістом ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч. 3 ст. 109 ЖК Української РСР <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_470/ed_2014_06_11/pravo1/KD0003.html?pravo=1> після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Дійшовши висновку про те, що вимога ПАТ «Банк Форум» від 24 березня 2014 року, направлена на адресу відповідачів, останнім вручена не була, оскільки повернулася адресату (ПАТ «Банк Форум») з відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання», поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що перша вимога про виселення, направлена ОСОБА_3 08 травня 2013 року отримана останньою особисто, що підтверджується копією зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 29).

Крім того, за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, що закріплено у ч. 1 ст. 58 Конституції України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_186/ed_2014_03_02/pravo1/Z960254K.html?pravo=1>.

До події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності.

Водночас Конституція України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2014_03_02/pravo1/Z960254K.html?pravo=1> передбачає зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів у часі лише у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи.

Разом з тим мораторій у юридичному розумінні має значення відстрочки виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 25 березня 2015 року у справі № 6-44цс15.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 212, 213 ЦПК України на зазначені положення закону уваги не звернув, зокрема, не врахував, що предметом цього позову є не звернення стягнення на предмет іпотеки, а виселення як наслідок невиконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, ухваленого 08 червня 2010 року та такого, що набрало законної сили 01 лютого 2011 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набрав чинності 07 червня 2014 року.

За змістом ст. ст. 303, 316 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд зобов'язаний надати відповіді на всі доводи апеляційної скарги.

Недотримання вказаних вимог є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в частині мотивування судового рішення судом, який має право на дослідження нових доказів і переоцінку доказів.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд на зазначені вимоги законодавства уваги не звернув, у порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України доводи апеляційної скарги та докази, надані на її обґрунтування, належним чином не перевірив, обставини справи, що мають значення для правильного вирішення спору, не з'ясував, а тому дійшов передчасного висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом апеляційної інстанції повністю не встановлені, ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ч. 3 ст. 338 ЦПК України є підставою для її скасування із направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336 <nau://ukr/1618-15|st336>, 338 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st340>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Ларченко Ірини Миколаївни задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11 березня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

В.М. Коротун

А.В. Маляренко

І.К. Парінова