АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1624/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 59 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Прокуратури Черкаської області на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 20 березня 2015 року у справі за позовом Прокурора Маньківського району в інтересах держави в особі: Херсонського державного університету до ОСОБА_6 про стягнення коштів за невиконання укладених з університетом угод про підготовку фахівця з вищою освітою, -

в с т а н о в и л а :

09 лютого 2015 року Прокурор Маньківського району в інтересах держави в особі: Херсонського державного університету звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення коштів за невиконання укладених з університетом угод про підготовку фахівця з вищою освітою.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 01 вересня 2005 року між Херсонським державним університетом Міністерства освіти і науки України та ОСОБА_6 було укладено угоду № 388 про підготовку фахівців з вищою освітою.

Згідно з умовами угоди Херсонський державний університет є вищим навчальним закладом, а відповідач - студентом. Предметом угоди № 388 є обов'язкове відпрацювання відповідачем не менше трьох років після закінчення навчання та одержання певної кваліфікації, за місцем працевлаштування в державному секторі народного господарювання. Відповідно до пункту 1 угоди - № 388 Херсонський державний університет, зокрема, був зобов'язаний забезпечити якісну теоретичну і практичну підготовку фахівця з повною вищою освітою для отримання освітньо-кваліфікаційного рівня "бакалавр" згідно з навчальними планом та програмами.

09 вересня 2009 року між Херсонським державним університетом і відповідачем було укладено ще одну угоду про підготовку фахівців з вищою освітою за № 6.5.3.10. Відповідно до п. 1 угоди - № 6.5.3.10 Херсонський державний університет, зокрема, був зобов'язаний забезпечити якісну теоретичну і практичну підготовку фахівця з повною вищою освітою, тобто - відповідача для отримання ним освітньо-кваліфікаційного рівня "спеціаліста" згідно з навчальним планом та програмами, вимогами кваліфікаційних характеристик фахівця. У свою чергу, згідно п.3 Угоди, відповідач зобовязаний прибути після закінчення вищого навчального закладу на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років.

27 травня 2010 року відповідачу було видано диплом освітньо-кваліфікаційного рівня "спеціаліст" №38329916 та відраховано із складу студентів. Згідно повідомлення про направлення на роботу № 6/44-18 від 28 травня 2010 року відповідача призначено на посаду вчителя трудового навчання Херсонської ЗОШ І-ПІ ст. № 15 з місячним окладом відповідно до кваліфікації.

Таким чином зобов'язання, передбачені угодами - № 388 та № 6.5.3.10 Херсонським державним університетом як вищим навчальним закладом виконано.

Згідно інформації, наданої Управлінням освіти Херсонської міської ради відповідач працевлаштувався на посаду вчителя трудового навчання Херсонської ОСОБА_7 ст., згідно виданого направлення.

Разом з тим, 10 серпня 2011 року відповідач звільнився за власним бажанням.

Згідно матеріалів, наданих Херсонським державним університетом вартість навчання відповідача складає в цілому 34 483, 77 грн., у тому числі 15700 грн. - вартість навчання, 18778,92 - виплачена стипендія.

04 вересня 2014 року за вих. № 48-24/2161 ОСОБА_6 було направлено досудове попередження - претензію з пропозицією у добровільному порядку, протягом 15 днів з дня отримання попередження, сплатити на розрахунковий рахунок Херсонського державного університету суму заборгованості за невиконання угоди - № 388 та № 6.5.3.10 про підготовку фахівця з вищою освітою у розмірі 34 478,92 грн., яке відповідачем було отримано 17 вересня 2014 року про, що свідчить його підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Однак, кошти в сумі 34 478,92 грн. залишилися неповернутими.

Тому, просила стягнути з ОСОБА_6 на користь Херсонського державного університету кошти в сумі 34 483, 77 грн.

Судові витрати по справі покласти на відповідача.

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 20 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду Прокуратура Черкаської області оскаржила вказане рішення в апеляційному порядку. Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим, ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального права, просила скасувати рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 20 березня 2015 року та ухвалити нове про задоволення позову.

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, відповідно до ст. 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції зазначив, що позивачем пропущено строк позовної давності, однак її не застосував оскільки виходив з того, що вимоги позивача щодо сплати коштів вартості навчання є безпідставними і такими, що не ґрунтуються на законі, оскільки закон України «Про вищу освіту» від 01 липня 2014 року, який набрав чинності 06 вересня 2014 року не містить умов про обовязковість трирічного працевлаштування та відшкодування у встановленому порядку до державного бюджету вартості навчання.

З такими висновками судова колегія погодитись не може, виходячи з наступного.

За положеннями ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 01 вересня 2005 року між Херсонським державним університетом Міністерства освіти і науки України та ОСОБА_6 було укладено угоду № 388 про підготовку фахівців з вищою освітою (а.с. 8).

Згідно з умовами угоди Херсонський державний університет є вищим навчальним закладом, а відповідач - студентом.

Відповідно до п.1 угоди - № 388 Херсонський державний університет зокрема був зобов'язаний забезпечити якісну теоретичну і практичну підготовку фахівця з повною вищою освітою для отримання освітньо-кваліфікаційного рівня "бакалавр" згідно з навчальними планом та програмами.

Згідно пп.2, 3, 4 п.3 Угоди № 388, студент зобовязаний прибути після закінчення вищого навчального закладу на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років, у разі відмови їхати за призначенням, відшкодувати до державного бюджету вартість навчання в установленому порядку та виконувати умови даної угоди, положення про організацію навчального процесу в ХДУ, а також дотримуватись положень, передбачених іншими документами, що регламентують навчально-виховний процес.

9 вересня 2009 року між Херсонським державним університетом і відповідачем було укладено ще одну угоду про підготовку фахівців з вищою освітою за № 6.5.3.10.(а.с.9).

Відповідно до п. 1 угоди - № 6.5.3.10 Херсонський державний університет, зокрема, був зобов'язаний забезпечити якісну теоретичну і практичну підготовку фахівця з повною вищою освітою, тобто, відповідача для отримання ним освітньо-кваліфікаційного рівня "спеціаліста", згідно з навчальним планом та програмами, вимогами кваліфікаційних характеристик фахівця. Після закінчення навчання, одержання відповідачем відповідної кваліфікації, вищий навчальний заклад також був зобов'язаний забезпечити його місцем працевлаштування в державному секторі народного господарства, де відповідач мав би відпрацювати не менше трьох років.

Згідно пп. 2, 3, 4 п. 3 угоди № 6.5.3.10, відповідач зокрема, був зобов'язаний прибути після закінчення вищого навчального закладу на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років. У разі відмови їхати за призначенням, відшкодувати до державного бюджету вартість навчання в установленому порядку.

Підписавши вищезазначені Угоди, відповідач ОСОБА_6 узяв на себе зобов'язання, передбачені п. 3, які є чинними.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, як це передбачається нормою ст. 526 ЦК України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, як передбачається п. 4 ст. 611 ЦК України, відшкодування збитків та моральної шкоди.

У даному випадку відповідач порушив умови угод, згідно з якими ОСОБА_6 зобов'язується після закінчення навчання прибути на місце направлення і відпрацювання не менше трьох років, а у разі відмови їхати за призначенням - відшкодувати до Державного бюджету вартість навчання у встановленому порядку.

Як передбачається ч. 2 ст. 52 Закону України "Про освіту" від 23 травня 1991 року №1060, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч.2 ст. 56 Закону України "Про вищу освіту" від 17 січня 2002 року № 2984-ІІІ, дійсним на час виникнення спірних правовідносин, випускники вищих навчальних закладів вільні у виборі місця роботи. Випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо-кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником.

Застосування судом першої інстанції Закону України "Про вищу освіту" від 01 липня 2014 року не узгоджується з вимогами ст. 5 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно п. 1 Указу Президента України "Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів" від 23 січня1996 року № 77/96 (із змінами і доповненнями, внесеними Указом Президента України від 16.05.1996 р. № 42), вищі навчальні заклади України здійснюють підготовку спеціалістів: за рахунок коштів Державного бюджету України, республіканського бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів - за державним замовленням.

Особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобов'язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання (п. 2 Указу № 77/96).

Пунктом 4 «Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням» № 992 затвержденого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 р. N 992 передбачено, що керівники вищих навчальних закладів після зарахування осіб на навчання за державним замовленням укладають з ними угоду за формою згідно з додатком N 1.

Відповідно до п. 6, згідно з угодою випускник зобов'язаний глибоко оволодіти всіма видами професійної діяльності, передбаченими відповідною кваліфікаційною характеристикою, та відпрацювати у замовника не менше трьох років, а вищий навчальний заклад забезпечити відповідні якість та рівень підготовки фахівця з вищою освітою.

З архівної довідки № 40-24/2143 від 02 вересня 2014 року вбачається, що 27 травня 2010 року відповідачу було видано диплом освітньо-кваліфікаційного рівня "спеціаліст" ХЕ №38329916 та відраховано із складу студентів (наказ №138-с від 27 травня 2010 року)(а.с.11).

Херсонський державний університет виконав умови договорів та надав ОСОБА_6 повідомлення про направлення на роботу № 6/44-18 від 28 травня 2010 року, за яким відповідача призначено на посаду вчителя трудового навчання Херсонської ЗОШ І-ПІ ст. № 15 з місячним окладом відповідно до кваліфікації. Дата прибуття 16 серпня 2010 року(а.с.10).

Як умовами договору, так і актами чинного законодавства передбачено обов'язок відпрацювати в органах пенсійного фонду протягом 3-х років після закінчення навчання, що і є належним виконанням умов договору.

Таким чином, відпрацювання за направленням не є примусом до праці.

Відповідно до п. 14 Порядку № 992 у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням, звільнення із служби за контрактом військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у зв'язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду або рішенням суду про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення, через службову невідповідність, у зв'язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, за порушення дисципліни, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, особою рядового і начальницького складу протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.

15 січня 2014 року Вх. № 72/03-23 ректор Херсонського державного університету проф. ОСОБА_8 отримав лист Управління освіти Херсонської міської ради №01 32/1763 від 26 грудня 2013 року з якого вбачається, що відповідач працевлаштувався на посаду вчителя трудового навчання Херсонської ОСОБА_7 ст. згідно виданого направлення, а 10 серпня 2011 року відповідач звільнився за власним бажанням (а.с.18-19).

Таким чином, Херсонський державний університет дізнався про порушення угоди саме 15 січня 2014 року, до суду прокуратура Маньківського району звернулась 09 лютого 2015 року, тобто в межах строків позовної давності.

Із службової записки планового відділу Херсонського державного університету вартість навчання ОСОБА_6 становила 15700 грн.(а.с17).

Згідно реєстру витрат державного бюджету на підготовку зазначених фахівців, які не відпрацювали відповідно до умов укладених угод, вартість навчання становила 15700 грн., одноразова адресна грошова допомога 3854,75 грн. та стипендія в сумі 18778,92 грн.(а.с.16).

Досудовим попередженням, від 04 вересня 2014 року вих. № 48-24/2161, з метою досудового врегулювання спору, Херсонський державний університет запропонував ОСОБА_6 у добровільному порядку сплатити кошти за навчання(а.с.14).

Дане попередження, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_6 отримав 17 вересня 2014 року(а.с.15).

Однак кошти відповідачем повернуті не були.

У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача стягнути судові витрати в дохід держави.

Відповідно до вимог ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, а тому підлягають задоволенню частково, рішення суду скасуванню, як таке, що ухвалено без повного і всебічного з'ясування фактичних обставин справи, прав та обов'язків сторін у правовідносинах, що виникли між ними на підставі укладених договорів та належної правової оцінки доказів, наявних у справі, з ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги належить задовольнити частково, на суму 34 478,92 грн. оскільки 18 778,92 грн. стипендії та 15 700 грн. витрат на навчання складають саме цю суму, а не 34 483,77 грн. ,як вказано в позові та являється помилкою при підрахунку. ОСОБА_6 в порушення вимог ст. ст. 610, 611 ЦК України взяті на себе зобов'язання за договорами не виконав, збитки не відшкодував, тому саме з нього належить стягнути зазначену суму на користь Херсонського Державного університету.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307,309, 314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Прокуратури Черкаської області задовольнити частково.

Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 20 березня 2015 року у справі за позовом Прокурора Маньківського району в інтересах держави в особі: Херсонського державного університету до ОСОБА_6 про стягнення коштів за невиконання укладених з університетом угод про підготовку фахівця з вищою освітою скасувати та ухвалити нове, яким позов Прокурора Маньківського району в інтересах держави в особі: Херсонського державного університету до ОСОБА_6 про стягнення коштів за невиконання укладених з університетом угод про підготовку фахівця з вищою освітою задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Херсонського Державного Університету (КОД , МФО 852010 ГУДКСУ в Херсонській області, р/р 0120) кошти в сумі 34 478,92 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судовий збір в сумі 344,79 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :