АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22-ц/790/4527/15 Головуючий 1 інст.: Нікуліна Л.П.
Справа №646/810/15-ц Доповідач: Кіпенко І.С.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 червня 2015 р. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Кіпенка І.С.,

суддів Кіся П.В., Кружиліної О.А.,

при секретарі Таран В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, - представника позивача ОСОБА_2 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору удаваним правочином та перерахунку заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 20 вересня 2007 року, -

встановила:

В січні 2015року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ПАТ «УкрСиббанк», про визнання договору про надання споживчого кредиту № 0 від 20.09.2007 року укладений між нею та відповідачем удаваним правочином, визнати, що відносини сторін регулюються правилами щодо правочину договору укладеного в національній валюті України гривні, зобов'язати відповідача перерахувати розмір боргових зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту №0 від 20.09.2007 року у гривні України за курсом НБУ встановленим на момент складання договору 5,05 гривні за 1 долар США.

В судове засідання першої інстанції позивачка не зявилась.

Представник відповідача в судовому засіданні першої інстанції проти задоволення позову заперечував у зв'язку з їх необґрунтованістю.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 представник ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм матеріального права, не доведеність обставин які суд вважав доведеними просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Інші особи які приймали участь у розгляді справи рішення суду не оскаржили, заперечень на апеляційну скаргу не надали.

На електронну адресу апеляційного суду надійшла заява апелянта ОСОБА_1, про розгляд справи без участі позивача та його представника. ( а.с.91).

Судова колегія, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 20.09.2007року було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого відповідач надав позивачеві кредит на загальну суму 84 860 доларів США на придбання квартири.

Позивач ОСОБА_2 в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що удаваною є істотна умова оспорюваного кредитного договору, якою передбачена валюта надання кредиту і погашення його в доларах, між сторонами фактично укладався кредитний договір в національній валюті, а не в доларах, крім того банк не мав права надавати резиденту України кредит в іноземній валюті.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з відсутності правових підстав для задоволення позову.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до законодавства України гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому статтею 2 Закону України Про банки і банківську діяльність установлено, що кошти це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучення коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії.

Відповідно до статті 5 Декрету КМУ операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього ж Декрету.

Судом першої інстанції установлено, що умовами кредитного договору передбачено, надання банком позичальнику кредиту в іноземній валюті.

Встановивши наявність у позивача ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, та виконання банком своїх зобовязань за кредитним договором в повному обсязі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

Такий висновок є обґрунтованим, оскільки суд дійшов його на підставі повно і всебічно зясованих обставин справи та наявних в ній доказів, яким дана відповідна оцінка.

Правильно встановивши юридичну природу виниклих правовідносин, суд застосував закон, який їх регулює.

Доводи викладені в апеляційній скарзі були предметом судової перевірки і не дістали обєктивного підтвердження.

Наведені в рішенні мотиви визнання цих доводів безпідставними, судова колегія вважає обґрунтованими, такими що відповідають матеріалам справи.

Суд дав належну оцінку всім наявним у справі доказам, та навів у рішенні мотиви спростування кожного з доводів, які наводилися.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановить, що суд першої інстанції постановив рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

З врахуванням наведеного судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які привели або могли привести до неправильного вирішення справи, оскільки рішення судом першої інстанції постановлено відповідно до вимог закону.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч.1 ст. 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, - представника позивача ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: