Провадження №: 2/752/1371/15
10.06.2015 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
Головуючого судді Плахотнюк К.Г.,
за участі секретаря судового засідання Короткої Н.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживача, розірвання договору про надання правової допомоги, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди,
23.12.2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про захист прав споживача, розірвання договору про надання правової допомоги, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди.
В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 07.05.2014 року між ним та адвокатом ОСОБА_2 було укладено договір № 07/05 14_03 про надання правової допомоги. Відповідно до зазначеного вище договору, відповідач взяв на себе зобов»язання за плату надати адвокатські послуги по здійсненню представництва та наданню правової допомоги, захисту прав та інтересів. 03.07.2014 року було підписано додаткову угоду до договору № 07/05 14_03 про надання правової допомоги від 07.05.2014 року, відповідно до якої сторони домовились, що: клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов»язання щодо правового супроводу питання повернення банківського вкладу, який обліковується на рахунках, відкритих у ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» на ім.»я клієнта та належить клієнту; загальна вартість послуг, що надаються адвокатом становить 4 000, 00 грн.; перерахувати на користь адвоката 50 % від загальної вартості послуг та перерахувати адвокату кошти для оплати судового збору на загальну суму 4 000, 00 грн. 03.07.2014 року сплатив на рахунок відповідача ОСОБА_2 4 000, 00 грн., а 04.07.2014 року - 2 000, 00 грн. З моменту підписання додаткової угоди та сплати грошових коштів, неодноразово телефонував відповідачу та просив виконати роботу, однак ніяких дій з боку відповідача не було. 23.09.2014 року змушений був направити на адресу відповідача заяву про розірвання договору, однак відповіді не отримав. Просив розірвати договір № 07/05 14_03 про надання правової допомоги від 07.05.2014 року та стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошові кошти у розмірі 6 000, 00 грн.
17.04.2015 року позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог. Просив розірвати договір № 07/05 14_03 про надання правової допомоги від 07.05.2014 року, стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошові кошти у розмірі 6 000, 00 грн., інфляційні втрати у розмірі 1 290, 53 грн., 3 % річних у розмірі 142, 52 грн., моральну шкоду у розмірі 10 000, 00 грн.
У судовому засіданні сторони відсутні.
Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач, про дату, час та місце судового засідання, повідомлявся за зазначеною у договорі з приводу якого заявлено спір адресою, що є місцем виконання договору, однак судову повістку повернуто до суду з відміткою відділу зв»язку про закінчення терміну зберігання, що за правилами п. 5 ст. 74 ЦПК України є підставою для висновку суду про належне повідомлення сторони.
З огляду на викладене, суд ухвалив, розглянути справу за відсутності представника позивача та відповідача, ухваливши заочне рішення, на підставі наявних у справі даних.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлений ОСОБА_1 до ОСОБА_2 позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 07.05.2014 року між адвокатом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір № 07/05 14_03 про надання правової допомоги (а.с. 4-5).
Відповідно до п. 1.1., 2.1., 2.1.1., 3.1. зазначеного вище договору, клієнт в порядку та на умовах, визначених цим договором дає завдання-доручення, а адвокат зобов»язується відповідно до завдання-доручення клієнта надати йому за плату адвокатські послуги по здійсненню представництва та наданню правової допомоги, захисту прав та інтересів; адвокат зобов»язується: належним чином і в повному обсязі надавати вказані в п. 1.1. та п. 1.2. даного договору адвокатські послуги; клієнт зобов»язується сплатити адвокату вартість юридичних послуг, що надаються у порядку та строки, визначені у додаткових угодах, які є невід»ємною частиною договору.
03.07.2014 року до договору № 07/05 14_03 про надання правової допомоги від 07.05.2015 року було підписано додаткову угоду, відповідно до п. 3 якого якої, сторони домовились про те, що клієнт бере на себе зобов»язання перерахувати на користь адвоката 50 % від загальної вартості послуг, обумовленої у п. 2 даної Угоди в якості гонорару, не пізніше 2 календарних днів з моменту укладення угоди, перерахувати адвокату кошти для сплати судового збору на зальну суму 4 000, 00 грн. (а.с. 6).
На виконання умов додаткової угоди до договору № 07/05 14_03 про надання правової допомоги від 07.05.2015 року, ОСОБА_1 03.07. та 04.07.2014 року було перераховано на рахунок ОСОБА_2 4 000, 00 грн. та 2 000, 00 грн. (а.с. 7).
Звертаючись в суд з позовом, позивач ОСОБА_1 стверджує, що ОСОБА_2 не виконання свої зобов»язання за договором № 07/05 14_03 про надання правової допомоги від 07.05.2015 року, про що свідчить ухвала судді Шевченківського районного суду м. Києва Кравець Д.І. від 02.10.2014 року.
Відповідно до змісту зазначеної вище ухвали, позов ОСОБА_1 до ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» про стягнення грошових коштів повернуто позивачу у зв»язку з невиконанням ухвали судді Шевченківського районного суду м. Києва Кравець Д.І. від 15.09.2014 року про усунення недоліків (а.с. 11).
23.09.2014 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з заявою про розірвання договору № 07/05 14_03 про надання правової допомоги від 07.05.2015 року та повернення коштів у розмірі 6 000, 00 грн., що отримана останнім 06.10.2014 року (а.с. 8, 9).
Однак зазначені вище вимоги були залишені відповідачем ОСОБА_2 без виконання.
За правилами ст. 525, 1000, 1001, 1006 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя; договором доручення може бути визначений строк, протягом якого повірений має право діяти від імені довірителя; повірений зобов'язаний: повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення.
Звертаючись в суд з позовом, позивач зазначив, що у визначений договором строк, відповідач не виконав свої зобов»язання щодо надання послуги та не повернув отримані грошові кошти.
За правилами ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.
Наразі, зазначені позивачем вимоги про повернення грошових коштів, отриманих адвокатом ОСОБА_2 за договором про надання правової допомоги № 07/05_14_03 від 07.05.2014 року у зв»язку з його невиконанням останнім є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
З підстав невиконання відповідачем зобов»язань за зазначеним вище договором, позивач має право на отримання штрафних санкцій, які передбачені ст. 625 ЦК України.
За договором, з приводу якого заявлено спір, позивач має право на втрати від інфляції у визначеному ним розмірі - 1 290, 53 грн., а також на 3 % річних у розмірі 142, 52 грн., розрахунок яких ним проведено правильно.
Позовні вимоги ОСОБА_1 у частині відшкодування завданої йому моральної шкоди, підлягають частковому задоволенню судом з огляду на наступне.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.
В обґрунтування заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди, позивач посилається на те, що з вини відповідача зазнав душевних страждань внаслідок порушення його права на отримання правової допомоги.
Зазначені позивачем обставини для відшкодування моральної шкоди частково знайшли своє підтвердження. З урахування наведених обставин, суд приходить до висновку, що завдана ОСОБА_1 моральна шкода має бути компенсована відповідачем у розмірі 500,00 грн.
Судові витрати по сплаті судового збору, від яких був звільнений позивач при зверненні в суд з позовом, стягнути на користь держави з відповідача відповідно до правил ст. 88 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про захист прав споживачів», ст. 525, 625, 1000, 1006 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 224 ЦПК України, суд, -
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживача, розірвання договору про надання правової допомоги, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди, задовольнити частково.
Розірвати договір про надання правової допомоги № 07/05_14_03, укладений 07.05.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
Стягнути з ОСОБА_2 (індивідуальний ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 6 000, 00 грн., втрати від інфляції в розмірі 1 290, 53 грн., 3 % річних в розмірі 142, 52 грн., на відшкодування моральної шкоди 500, 00 грн., що разом складає належну до стягнення суму в розмірі 7 933 (сім тисяч дев»ятсот тридцять три) грн. 05 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 (індивідуальний ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн..60 коп.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, наведеному вище. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановления ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Плахотнюк К.Г.