Справа № 346/2662/15-ц
Провадження № 2/346/1120/15
03 липня 2015 року м. Коломия
Коломийський міськрайонний суд
Івано-Франківської області
судді - Пятковського В.І.,
секретаря - Реви М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломиї справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,
Позивачка звернувшись до суду із даним позовом посилається на те, що являється власницею домоволодіння № 30 по вул. Николишина, 30 в м. Коломия, Івано-Франківської області, на підставі нотаріально посвідченого договору довічного утримання.
Разом з нею у вказаному будинку зареєстровані її сини та колишній чоловік рідної сестри, відповідач по справі. Останній був зареєстрований по його просьбі та просьби сестри у серпні 2005 року, проте у будинок не вселявся. Веденням домашнього господарства звичайно не займається, витрат по утриманню житла не несе.
Реєстрація відповідача в будинку створює для неї незручності та перешкоди у здійсненні користування та розпоряджання належним їй майном.
У звязку з виниклими обставинами, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування вищевказаним житловим приміщенням.
Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та зазначила, що прописка відповідача, який фактично не проживає у її будинку, є чистою формальністю та тільки створює незручності та дискомфорт у веденні звичного побуту, просить позов задоволити, а також стягнути з нього судові витрати.
Відповідач будучи належно повідомленим судом про час і місце розгляду справи по останньому відомому місцю проживання, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд до відома не поклав, хоча його додатково було повідомлено шляхом відповідної публікації через засоби масової інформації.
Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення в заочному порядку.
Проаналізувавши та вивчивши матеріали, справи у їх сукупності, заслухавши пояснення позивачки, показання свідків, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи із наступного.
Як видно із досліджених письмових доказів, позивачці на праві приватної власності належить будинковолодіння, що знаходиться у м. Коломия по вул. Николишина, 30, Івано-Франківської області, про що свідчить нотаріально посвідчений договір довічного утримання, зареєстрований в Державному реєстрі правочинів за № 1667 від 27 липня 2005 року свідоцтво про право власності від 28 квітня 2000 року за № 1569, видане на підставі рішення сесії Годи-Добровідської сільської ради від 14 квітня 2000 року.
Із довідки про склад сімї, виданої Комунальним підприємством «Житлоінфоцентру», абонентним відділом від 29 травня 2015 року № 691 та копії будинковї книги для прописки громадян, що проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1 видно, що у даному будинку крім позивачки та її синів також зареєстрований і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідач по справі, який являвся чоловіком рідної сестри позивачки ОСОБА_3, на що вказує рішення Коломийського міськрайонного суду від 20 травня 2005 року, про розірвання шлюбу.
Із нотаріально посвідченої заяви, зареєстрованої в реєстрі за № 2094, видно, що позивачка зверталась до відповідача з проханням виписатись із її житлового будинку ще у жовтня 2011 року, яке залишилося без реагування з боку останнього.
Факт відсутності відповідача по зареєстрованому місцю проживання знайшов своє підтвердження у показаннях свідків.
Зокрема, ОСОБА_4 зазначила, що живе через огорожу з позивачкою з 2003 року та не знає ніякого ОСОБА_2, стверджує, що у будинку разом з позивачкою проживають тільки її сини та чоловік.
ОСОБА_5 в свою чергу вказала, що живе по сусідству з позивачкою вже шістнадцять років і теж не бачила ніякого іншого жильця у будинку позивачки.
Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Враховуючи той факт, що відповідач не проживає у спірному житлі майже десять років, місце перебування його невідоме і між сторонами відсутні домовленості про те, що він на протязі року проживатиме у даному будинку, то суд вважає, що він втратив право користування житлом у будинку позивачки.
На підставі наведеного та ст. ст. 321, 405 ЦК, керуючись ст.ст. 213-215, 223-226, 294 ЦПК України суд,
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право на користування домоволодінням ОСОБА_1, по вул. Николишина, 30, м. Коломия, Івано-Франківської області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Позивачем рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії.
Суддя : П'ятковський В. І.