Справа № 464/2568/15 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 22-ц/783/4479/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бакус В. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого: судді Бакуса В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Левика Я.А.,

секретаря: Глинського О.А.,

з участю: позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БГ Банк» Новікової М.М. на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 05 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства « БГ Банк» про захист прав споживача та стягнення коштів за договорами банківських вкладів, -

встановила:

рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 05 травня 2015 року вищевказаний позов задоволено. Постановлено стягнути з Публічного акціонерного товариства «БГ Банк» в користь ОСОБА_2 заборгованість за договорами банківського вкладу (депозиту) в сумі 3 458,22 Євро та 7 649,78 доларів США та 2 436,18 грн. судового збору в дохід держави.

Рішення суду оскаржила Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БГ Банк» Новікова М.М., просить його скасувати, а провадження в справі закрити, посилаючись на те, що таке було прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального та порушення норм процесуального права. Зокрема, апелянт посилається на те, що судом не було враховано, що Правлінням Національного банку України 27 листопада 2014 року було прийнято постанову № 745 про віднесення ПАТ «БГ Банк» до категорії неплатоспроможних, а Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 131 про запровадження тимчасової адміністрації у Банку. Крім того, апелянт посилається на те, що судом не враховано, що за зазначених обставин діє Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та те, що позивач отримала гарантовану суму вкладу в розмірі 200 000 грн. та те, що вимоги позивача акцептовані.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника процесу на заперечення апеляційної скарги, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що підтверджується матеріалами справи, 23 серпня 2013 р. між позивачкою та ПАТ «Банк Перший» (правонаступником якого є ПАТ «БГ Банк») укладено договір № ДФ-053143 банківського вкладу (депозиту) «Спекотні відсотки» з виплатою процентів в кінці строку. Відповідно до цього договору банк прийняв, а позивач передала банку для зберігання грошові кошти в іноземній валюті у сумі 15 000 дол. США на строк 368 днів - з 23 серпня 2013 р. до 26 серпня 2014 р., а банк зобов'язався повернути суму вкладу та нараховані проценти (9,25 річних) на умовах і в порядку, передбачених договором. Внесення позивачкою коштів підтверджується квитанцією від 23 серпня 2013 р. (а.с.5, 15).

10 січня 2014р. між позивачкою та ПАТ «Банк Перший» укладено договір № ДФ 057761 банківського вкладу «Великі можливості» з виплатою процентів в кінці строку, за умовами якого банк прийняв, а позивач передала банку для зберігання грошові кошти у іноземній валюті у сумі 3 224,32 Євро на строк 368 днів - з 10.01.2014 р. до 13.01.2015 р., а банк зобов'язався повернути суму вкладу та нараховані проценти ((7,75 річних) на умовах і в порядку, передбачених цим договором. На виконання умов договору, позивач передала готівкою відповідачу грошову суму у розмірі 3 224,32 Євро, що підтверджується квитанцією від 10 січня 2014 року (а.с.8, 13).

14 травня 2014р. між позивачкою та ПАТ «Банк Перший» укладено договір № ДФ 061086 банківського вкладу «Весняний комплімент» з виплатою процентів (10 річних) у кінці строку, згідно якого банк прийняв, а позивач передала банку для зберігання грошові кошти у іноземній валюті у сумі 4 983,22 дол. США на строк 91 днів - з 14 травня 2014р. до 13 серпня 2014р., а банк зобов'язався повернути суму вкладу та нараховані проценти на умовах і в порядку, передбачених договором. На виконання умов договору, позивач передала готівкою відповідачу грошову суму у розмірі 4 983,22 дол. США, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті № 36065 від 14 травня 2014 р. (а.с.6).

Матеріалами справи підтверджується, що 07 серпня 2014 року позивач звернулася до відповідача із письмовою вимогою про повернення їй сум банківських вкладів з нарахованими процентами за договорами № ДФ-061086 від 14.05.2014р. та № ДФ-053143 від 23.08.2013р., термін дії яких закінчувався відповідно 13 серпня та 26 серпня 2014р. Однак, як встановлено, відповідач свої зобов'язання щодо повернення сум депозитів не виконав (а.с.9).

Крім того, 07.08.2014 р. позивач звернулася до відповідача із письмовою заявою на дострокове повернення їй сум банківського вкладу за договором № ДФ-057761 від 10.01.2014 р., однак, відповідач належні позивачу грошові кошти не повернув (а.с.10).

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені законом.

У відповідності до положень закріплених в ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 1075 ЦК України передбачено, що договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час.

Згідно п. 3.3. глави 3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженою постановою Національного банку України № 516 від 03.12.2003 року, за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

В той же час процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Матеріалами справи підтверджується, що 20 березня 2015 року позивачкою подано заяву Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БГ Банк» Новіковій М.М. про визнання грошових вимог кредитора (а.с.31-32).

10 березня 2015 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб виплачено, а позивачкою отримано за вищевказаними договорами 200 тис. грн. згідно реєстру, що підтверджується квитанцією та витягом з списку вкладників ПАТ «БГ Банк», яким було виплачено суми відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за загальним реєстром (а.с.11, 30).

Вимоги позивача акцептовані відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (протокол № 126/15 від 11.06.2015 р.) і зазначена інформація міститься на офіційних сайтах Фонду та ПАТ «БГ Банк», яка, відповідно до ст. 61 ЦПК визнається загальновідомою.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до п. 6 ст. 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми вищевказаного Закону є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Встановлено, що постанова Національного банку України № 745 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «БГ Банк» до категорій неплатоспроможних» та рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 131, були прийняті 27.11.2014 року (а.с. 62, 63-64), а постанова Правління Національного банку України № 134 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БГ Банк» - 26 лютого 2015 року (а.с.65).

Відтак, доводи касаційної скарги про те, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення не застосовані положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» заслуговують на увагу, оскільки рішення районного суду прийняте 05 травня 2015 року, а введення тимчасової адміністрації відбулося 27 листопада 2014 року відповідно до постанови Національного банку України від 27 листопада 2014 року № 745.

У період здійснення ліквідаційної процедури банку задоволення вимог позивача має здійснюватися у порядку задоволення вимог кредиторів банку та черговості, передбачених ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а задоволення позовних вимог позивача є фактично погашенням вимог кредитора позачергово на порушення вищевказаного порядку, що не припускає задоволення вимог окремих кредиторів в індивідуальному порядку поза межами ліквідаційної процедури.

Однак зазначеного районний суд не врахував.

Відтак, за вказаних обставин рішення районного суду підлягає до скасування з ухваленням нового рішення - про відмову у задоволені вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 305, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БГ Банк» Новікової М.М. задовольнити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 05 травня 2015 року скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: Бакус В.Я.

Судді: Гірник Т.А.

Левик Я.А.