Провадження № 2/760/1010/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі : головуючого судді - Букіної О.М.

при секретарі - Назарчук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Бритиш Моторс Україна" про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу, стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

28.11.2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача та збільшивши позовні вимоги просила :

- визнати порушеними права споживача ОСОБА_1 при укладанні та виконанні договору купівлі - продажу транспортного засобу, автомобіля Ленд Ровер, між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «БРИТИШ МОТОРС УКРАЇНА» №114-27/07/13 від 27.07.2013р.;

- визнати недійсним пункт 5.11 договору купівлі - продажу транспортного засобу, автомобіля Ленд Ровер, між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «БРИТИШ МОТОРС УКРАЇНА» №114-27/07/13 від 27.07.2013р.;

- стягнути з ТОВ «БРИТИШ МОТОРС УКРАЇНА» на користь ОСОБА_1: суму втрат, пов'язаних з інфляцією - 37900,00 грн.; 3% річних - 5277,70 грн.; проценти (одна облікова ставка НБУ) - 18 801, 29 грн.; витрати на правову допомогу адвоката - 6 000,00 грн., а всього - 67 978,99 грн.;

- судові витрати покласти на відповідача.

Свої вимоги мотивує тим, що 27.07.2013 року позивач уклала з відповідачем договір №114-27/07/13 купівлі-продажу транспортного засобу, який в подальшому рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 02.07.2014 року був розірваний та стягнуто з ТОВ «Бритиш Моторс Україна» на користь ОСОБА_1 100 000,00 грн.

Позивач посилається, що незважаючи на вказане вище рішення суду, відповідач у добровільному порядку кошти не повертає, що призводить до порушення прав позивача, як споживача, а тому позивач вважає за необхідне визнати договір купівлі-продажу від 27.07.2013 року частково недійсним та як наслідок , стягнути з відповідача проценти в розмірі однієї облікової ставки НБУ, інфляційну складову , 3% річних та витрати на правову допомогу адвоката.

Зазначає, що укладений між сторонами договір, містить несправедливі умови договору, які всупереч принципу добросовісності допускають істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, а саме п. 5.11 Договору, в якому зазначено, що на суму грошових коштів, що повертаються продавцем з будь-якої причини, проценти за користування не нараховуються, індексація та інші перерахування не застосовуються.

Позивач вважає, що положення п. 5.11 Договору направлені не на настання реальних наслідків укладання та виконання умов договору, а на забезпечення можливості відповідачу зловживати встановленим у договорі положенням для уникнення майнової відповідальності.

Позивач просить в порядку ст.ст. 3 ч.1 п.6 , ч.5 ст. 203, ч.3 ст.509 ЦК України визнати недійсним п. 5.11 вказаного вище договору та відповідно стягнути з відповідача штрафні санкції в порядку ч.2 ст. 625, 1048, 1050 ЦК України.

Також посилаючись на те, що позивач понесла витрати по оплаті правової допомоги фахівця у галузі права по розгляду справи про розірвання договору купівлі -продажу , в порядку ст. 88 ЦПК України просила стягнути з відповідача відповідні витрати у розмірі 6000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач просила позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила суд його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд до відома не поставив. З письмових заперечень представника відповідача вбачається, що проти позову останній заперечує, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 27.07.2013 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Бритиш Моторс Україна» було укладено договір №114-27/07/13 купівлі-продажу транспортного засобу (а.с.6-9).

Вбачається, що на виконання п.3.2.1. Договору, позивач внесла попередній платіж в сумі 150 000,00 грн., з яких 50 000,00 грн. 14.10.2014 року було повернуто ОСОБА_1 за заявою останньої, у зв'язку з неналежним виконанням умов договору відповідачем.

Згідно п. 5.11 Договору, на суму грошових коштів, що повертаються продавцем з будь-якої причини, проценти за користування не нараховуються, індексація та інші перерахування не застосовуються.

Позивач вважає даний пункт договору несправедливим, а тому просить суд визнати його недійсним.

Судом встановлено, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києві від 02.07.2014 року, яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24.09.2014 року, позов ОСОБА_1 до ТОВ «Бритиш Моторс Україна» було задоволено, договір №114-27/07/13 від 27.07.2013 року розірвано та стягнуто на користь позивача з відповідача 100 000,00 грн. сплачених за договором коштів. Дане рішення набрало законної сили 24.09.2014 року (а.с.11-18).

Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення" (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення.

Згідно з положеннями ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, договір №114-27/07/13 від 27.07.2013 року розірвано та в порядку ст.61 ЦПК України ці обставини доказуванню не підлягають.

Виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК договір є підставою для виникнення зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Згідно ч. 3 ст. 653 ЦК України, якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили, тобто 24.09.2014 року.

Таким чином, розірвання договору тягне за собою припинення зобов'язання між сторонами, що обумовлені договором купівлі-продажу від 27.07.2013 р.

За таких обставин, посилання позивача на те, що умови договору, який є розірваний за її позовом, порушує права позивача, як споживача в обґрунтування звернення до суду, суд вважає безпідставними.

Позивач в своїй позовній заяві посилається на вимоги ст.ст. п.6 ч.1 ст.3, ч.5 ст. 203, ч.3 ст.509 ЦК України , як на підставу недійсності п.5.11 Договору, вважаючи, що положення даного пункту договору, направлені не на настання реальних наслідків укладення та виконання умов договору, а на забезпечення можливості відповідачу зловживати встановленим у договорі положенням для уникнення майнової відповідальності.

Суд не погоджується з доводами позивача, оскільки відсутність в договорі санкцій за невиконання зобов'язання не є свідченням того, що договір, на момент його укладення, з боку відповідача, не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені предметом договору купівлі-продажу від 27.07.2013 року.

Доказів в обґрунтування позову в цій частині позивачем до суду не надано.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 3 ст. 6 ЦК України передбачена можливість сторони в договорі відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати відносини на власний розсуд.

Стаття 628 ЦК України встановлює, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умова про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі інші умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди.

Встановлено, що позивач з пропозиціями про внесення змін до умов договору купівлі-продажу транспортного засобу, зокрема, щодо збільшення розміру відповідальності ТОВ «Бритиш Моторс Україна», можливості внесення змін та доповнень до даного договору не звертався, що свідчить про його згоду, зокрема, п. 5.11 спірного договору.

Крім того, суд вважає, при умові того, що у договорі відсутня певна міра відповідальності сторін, але така відповідальність міститься в законі, при настанні певних обставин застосовуються саме положення закону, а тому посилання позивача, що спірний договір містить несправедливі умови по відношенню до позивача, суд вважає необґрунтованим.

Таким чином, підписавши договір купівлі-продажу транспортного засобу, позивач погодився з його умовами, вважаючи їх розумними та справедливими.

При цьому, суд звертає увагу на ту обставину, що позивачем пред»явлено даний позов після припинення між сторонами зобов'язання.

Питання щодо стягнення збитків внаслідок невиконання рішення суду, позивачем не заявлено.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене приймаючи до уваги те, що зобов»язання між сторонами за спірним договором припинені 24.09.2013 року, проаналізувавши заявлені вимоги та відповідність їх нормам матеріального права, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині.

В своєму позові та в судовому засіданні представник просив задовольнити позов з підстав зазначених у позові, при цьому застосування штрафних санкцій та положень ст. 625 ЦК України просив застосувати, як наслідок визнання частково недійсним спірного договору.

З огляду на те, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні вимог позивача в частині визнання частково недійсним спірного договору, суд не знаходить підстав для задоволення позову і в частині стягнення штрафних санкцій.

Крім того, вбачається, що предметом розгляду справи в цій частині не є стягнення збитків в розумінні вимог ст. 22 ЦК України та відповідно такі вимоги позивачем не заявлялися.

З урахування викладеного вище, суд не вбачає підстав для стягнення витрат на правову допомогу.

За таких обставин, у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ЗУ « Про захист прав споживачів», ст. ст. 3, 203, 215, 216, 509, 611, 623, 625,626, 627, 628, 638, 653 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10-11, 57-60, 61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя: