Справа № 265/5177/15-ц
Провадження № 6/265/277/15
У Х В А Л А

07 серпня 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Козлова Д.О.,

при секретарі Азаровій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі подання державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, -

В С Т А Н О В И В :

03 серпня 2015 року до суду звернувся державний виконавець Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ з поданням про тимчасове обмеження боржника, ОСОБА_1, у праві виїзду за межі України. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що на виконанні у Орджонікідзевському відділі ДВС Маріупольського МУЮ перебуває виконавчий лист №2-573/09 виданий 19 вересня 2009 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням автомобілю у розмірі 80246,32 грн., витрати на оплату судових експертиз 1490 грн., витрати на поштові відправлення 99,28 грн., витрати на оплату судового збору 1131,47 грн., витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення 30 грн., моральної шкоди 1500 грн., а всього 84497,07 грн.

23 березня 2015року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії постанови направлено сторонам з викликом ОСОБА_1

02 квітня 2015 року державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Боржник до Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ жодного разу не зявився.

Нерухомого майна за боржником не зареєстровано. На рухоме та нерухоме майно боржника накладено арешт.

Станом на 19 вересня 2015 року боржником не вчинено дій направлених на виконання рішення суду, що свідчить про умисне його невиконання.

Суд, вивчивши матеріали подання державного виконавця, вбачає, що для його задоволення немає законних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно ст. 6 Закону України „Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України, громадянинові України може бути відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов'язань.

Згідно п. 18 ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження (в редакції від 9 березня 2011 року), державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеженням у праві виїзду боржника за межі України - до виконання ним зобовязань.

Відповідно положень ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця.

Крім того, право на свободу пересування та право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, визначається Протоколом №4 до Конвенції про захист прав та основних свобод людини, який гарантує деякі права і свободи, що не включені до Конвенції та першого Протоколу до неї. Зокрема, стаття 33 Конституції України без суттєвих змін відтворює це конвенційне положення.

Свобода пересування не є абсолютним правом. Вона може бути правомірно обмежена державою, але лише за певних умов: такі обмеження мають бути передбачені національним законом, відповідати критерію «необхідності у демократичному суспільстві» та слугувати правомірній меті (інтереси національної або громадської безпеки, забезпечення громадського порядку, запобігання злочинам, охорона здоровя або моралі, захист прав і свобод інших осіб). Крім того, п.4 ст. 2 Протоколу №4 встановлює, що право на свободу пересування можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдовуються суспільними інтересами.

При розгляді подання державного виконавця суду не було надано відомостей, що боржник ухиляється від виконання ним своїх зобовязань.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ в Донецький області не надав доказів того, що ним вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», спрямовані на погашення заборгованості. В матеріалах подання відсутній акт, що державний виконавець виходив за місцем проживання боржника для вручення повідомлення про необхідність з'явитися до виконавчої служби. Також в матеріалах подання відсутні відомості щодо місця реєстрації боржника.

За таких підстав, суд вважає, що подання Орджонікідзевського ВДВС ММУЮ про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань є не обґрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 368, 377-1 ЦПК України, Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», Законом України «Про виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 відмовити.

На ухвалу суду протягом пяти днів з дня отримання її копії може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя.

Суддя_________________