АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 540/1421/13-ц Номер провадження 22-ц/786/118/15Головуючий у 1-й інстанції Косик С. М. Доповідач ап. інст. Винниченко Ю. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Винниченка Ю.М.,

Суддів: Дорош А.І., Триголова В.М.,

при секретарі: Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 11 листопада 2014 року

по справі за позовом Виконавчого комітету Машівської селищної ради Полтавської області, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління Служби безпеки України в Полтавській області до ОСОБА_2, Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання, зустрічним позовом ОСОБА_2 до Машівської селищної ради Полтавської області, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Машівської державної нотаріальної контори Полтавської області Асанова Роза Шукрилівна, приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Гальонкіна Олена Василівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2013 року виконавчий комітет Машівської селищної ради звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання.

Свої вимоги мотивує тим, що на виконання рішення виконавчого комітету Машівської селищної ради Полтавської області «Про придбання службового житла (квартири) в смт.Машівка» від 16.03.2004 року № 35, за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 30.03.2004 року Територіальна громада селища Машівка в особі Машівської селищної ради придбала у ОСОБА_5 у комунальну власність квартиру АДРЕСА_1, для співробітника Полтавського МРВ УСБУ в Полтавській області. На підставі вказаного договору купівлі-продажу ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» було видано свідоцтво про державну реєстрацію прав власності. Рішенням виконавчого комітету Машівської селищної ради від 14.11.2012 року № 151 спірну квартиру було визначено службовою Управління СБУ в Полтавській області для подальшого її розподілу співробітникам Управління.

У вказаній квартирі зареєстрований ОСОБА_2, який протягом останніх 20 років у квартирі не проживає, але, незважаючи на повідомлення виконавчого комітету селищної ради про необхідність знятися з обліку, залишається зареєстрованим у квартирі, а тому позивач просив суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1; зобов'язати Управління Державної міграційної служби в Полтавській області у визначеному законом порядку зняти відповідача з реєстрації місця проживання у спірній квартирі; судові витрати покласти на відповідача.

20.11.2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до Машівської селищної ради Полтавської області, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: державний нотаріус Машівської державної нотаріальної контори Полтавської області Асанова Роза Шукрилівна, приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Гальонкіна Олена Василівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності на спадкове майно.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що квартира АДРЕСА_1 була придбана відповідно до договору купівлі-продажу від 13.04.1994 року його батьком ОСОБА_5, який на той час перебував в зареєстрованому шлюбі з його матір'ю ОСОБА_6, а тому за нормами статей 22,28 КпШС спірна квартира була спільним майном подружжя та в разі поділу частки подружжя є рівними. Оформлення ж квартири на одного з подружжя не позбавляє права власності іншого.

Вказує, що ОСОБА_6 була зареєстрована в спірній квартирі з 28.08.1978р. до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до заповіту від 25.09.2002 року ОСОБА_6 залишила все своє майно, до якого входить і ? частка вказаної квартири - ОСОБА_2

Його батько ОСОБА_5 спадщину після дружини не приймав, будучи обізнаний, що все своє майно вона заповіла йому, з 04.10.2001 р. по дату смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживав та був зареєстрований в житловому будинку по АДРЕСА_2, вів спільне господарство зі своєю матір»ю ОСОБА_6, яка після його смерті вступила в спадщину. Після смерті бабусі - ІНФОРМАЦІЯ_3 він єдиний прийняв спадщину.

26.09.2012 року на запит нотаріуса він одержав повідомлення про те, що спірна квартира зареєстрована за ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Машівською держнотконторою від 13.04.1994 р. № 435.

Про спірний договір ОСОБА_2 дізнався лише в 2012 році, договір був укладений без його згоди, як власника ? частини квартири. В зв'язку з викладеним просив визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 вчинений ОСОБА_5 та територіальною громадою селища Машівка в особі Машівської селищної ради 30.03.2004 року, визнати за ним право власності на ? частину спірної квартири, в порядку спадкування за першою чергою спадкування за законом після померлої матері ОСОБА_6

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 11 листопада 2014 року позов виконавчого комітету Машівської селищної ради Полтавської області, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління Служби безпеки України в Полтавській області, до ОСОБА_2, Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання - задоволено частково.

Визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Машівської селищної ради Полтавської області, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: державний нотаріус Машівської державної нотаріальної контори Полтавської області Асанова Роза Шукрилівна, приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Гальонкіна Олена Василівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності на спадкове майно - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Виконавчого комітету Машівської селищної ради Полтавської області судовий збір в сумі 114, 70 грн.

З рішенням суду першої інстанції не погодився ОСОБА_2 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Машівського районного суду Полтавської області від 11 листопада 2014 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову Виконавчого комітету Машівської селищної ради Полтавської області, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління Служби безпеки України в Полтавській області, до ОСОБА_2, Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання в повному обсязі.

Задовольнити зустрічний позов ОСОБА_2 до Машівської селищної ради Полтавської області, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: державний нотаріус Машівської державної нотаріальної контори Полтавської області Асанова Роза Шукрилівна, приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Гальонкіна Олена Василівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності на спадкове майно - в повному обсязі.

Посилається на те, що при ухваленні рішення судом порушені норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

У суді апеляційної інстанції апелянт ОСОБА_2 та його представник за довіреністю ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу з мотивів та підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Представник Машівської селищної ради Полтавської області за довіреністю Гарькавенко Р.М. та представник третьої особи - Управління СБУ в Полтавській області за довіреністю Кривич О.М. заперечили проти задоволення апеляційної скарги, оскільки вважають рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог сторін, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення за наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове по суті позовних вимог.

Згідно п. 4 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що 13.04.1994 року між Агрооб'єднанням «Україна» Машівського району Полтавської області та ОСОБА_5, батьком ОСОБА_2, було укладено договір купівлі-продажу, за яким останній придбав в Агрооб'єднання «Україна» займану ним квартиру АДРЕСА_1, про що свідчить дублікат вказаного договору купівлі-продажу та Витяг з Державного реєстру правочинів від 30.10.2012 року ( а.с. 12,45,47 т.1). Вказана квартира була придбана у період перебування ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 ( а.с.49), а тому на підставі ст. 22 КпШС України, що була чинною на час укладення угоди, є спільною сумісною власністю подружжя.

З повідомлення Приватного підприємства Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 26.09.2012 року № 11002 слідує, що квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Машівською держнотконторою від 13.04.1994 року № 435 ( а.с. 50 т. 1).

Згідно з довідкою від 19.07.2014 року № 118, виданою Машівським житлово-комунальним господарством, ОСОБА_6 згідно картки реєстрації форма А з 28.08.1978 р. була зареєстрована в АДРЕСА_1. На момент її смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 за даною адресою зареєстровані: ОСОБА_2 та ОСОБА_6, які вели спільне господарство ( а.с. 52 т. 1).

25.09.2002 року ОСОБА_6 склала заповіт, посвідчений секретарем Андріївської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за № 286, за яким все своє майно заповіла ОСОБА_2 ( а.с.44 т.1).

Згідно з рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 21.05.2014 року в цивільній справі за позовом Машівської селищної ради до виконавчого комітету Андріївської сільської ради, Андріївської сільської ради, ОСОБА_2, третя особа: Управління служби безпеки України у Полтавській області, Машівська державна нотаріальна контора, заповіт від 25.09.2002 р., складений ОСОБА_6, посвідчений секретарем виконкому Андріївської сільської ради Машівського району Полтавської області Кишко В.П. зареєстрований в реєстрі № 286, визнано недійсним (а.с.219,220).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла (а.с.46 т.1).

22.11.2002 р. на майно ОСОБА_6 в Машівській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 378, її єдиним спадкоємцем за законом є син померлої ОСОБА_2, який з 20.02.1996 року зареєстрований у спірній квартирі та вчасно звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини та прийняв її шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном ( а.с.19,47,52, 54-56 т.1).

Рішенням десятої сесії Машівської селищної ради 4 скликання від 04.03.2004 року було затверджено видатки спецфонду бюджету в сумі 17,3 тис. грн., для використання на придбання службового житла співробітнику МРВ УСБУ в Полтавській області (а.с.6 т.1).

За рішенням від 16.03.2004 року за № 35 виконавчий комітет Машівської селищної ради Полтавської області вирішив придбати службове житло - двохкімнатну квартиру в АДРЕСА_1 за 17,3 тис.грн. у ОСОБА_5, для співробітника Полтавського МРВ УСБУ в Полтавській області, який здійснює оперативно-розшукові заходи на території Машівського району ( а.с.5 т.1).

Згідно з договором купівлі-продажу від 30.03.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Машівського районного нотаріального округу Гальонкіною О.В. Територіальна громада селища Машівка в особі Машівської селищної ради придбала у ОСОБА_5 в комунальну власність належну останньому квартиру АДРЕСА_1 (а.с.7 т.1).

З документів, на підставі яких посвідчувався вищевказаний договір купівлі-продажу вбачається, що ОСОБА_5 було повідомлено нотаріуса, що квартира являється його особистою власністю, а тому дані про спадкоємців ОСОБА_6 відсутні. (а.с.145-154).

На підставі вказаного договору купівлі-продажу ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 01.11.2012 року було проведено державну реєстрацію права власності Територіальної громади в особі Машівської селищної ради, про що свідчить свідоцтво про державну реєстрацію прав ( а.с.8-10 т.1).

За повідомленням Машівського житлово-комунального господарства від 08.08.2013 р. № 175 (а.с.13) в особовій справі квартира рахується за селищною радою, утримання не нараховується.

Рішенням виконавчого комітету Машівської селищної ради від 14.11.2012 року № 151 квартиру АДРЕСА_1 було визначено службовою Управління СБУ в Полтавській області для подальшого її розподілу співробітниками Управління (а.с.11 т.1).

Задовольняючи первісний позов виконавчого комітету Машівської селищної ради Полтавської області про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1, місцевий суд послався на вимоги ст. 156 ЖК України, 405 ЦК України та правову позицію, викладену у постанові Верховного суду України від 05.11.2014 року у справі № 6-158цс1, щодо збереження за членами сім»ї власника будинку права на користування жилим приміщенням, пов»язаним з припиненням права власності самого власника, що є незаконним та суперечить слідуючим нормам матеріального права.

Частинами 1 та 2 ст. 524 ЦК України в редакції від 18.07.1963 року визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 525 цього Кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК України в редакції від 18.07.1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Частиною 2 ст. 545 цього Кодексу визначено, якщо заповіт буде визнаний недійсним, то спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений спадщини, одержує право спадкувати на загальних підставах.

Відповідно до ст. 548 ЦК України в редакції від 18.07.1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 549 цього Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив, що у відповідності до наведених вище норм матеріального права, що були чинними станом на ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто на момент смерті та відкриття спадщини ОСОБА_6 - матері ОСОБА_2, останній в якості спадкоємця першої черги за законом прийняв її спадщину, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 378 за 2002 рік, відкритої 22 листопада 2002 року в Машівській державній нотаріальній конторі.

Отже, ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_6 набув право на належну їй ? частину спірної квартири АДРЕСА_1, тому не може бути позбавлений права користування цією квартирою у відповідності до ст. 156 ЖК України та ст. 391 ЦК України, на які помилково послався суд першої інстанції, у зв»язку з чим рішення суду в частині задоволення первісного позову виконавчого комітету Машівської селищної ради Полтавської області підлягає скасуванню в апеляційному порядку з ухвалення нового рішення про відмову в позові за безпідставністю позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, місцевий суд за заявою представника позивача за первісним позовом застосовував до його позовних вимог строк позовної давності, пославшись на ст.ст. 257, 261, 267 ЦК України та правову позицію, викладену у постанові Верховного суду України від 21.05.2014 року у справі № 6-7цс14, що є недоведеним належними доказами, тому рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні зустрічного позову з наведених підстав підлягає скасуванню.

Щодо законності самого зустрічного позову ОСОБА_2 колегія суддів приходить до слідуючого.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України від 23 січня 2013 року, викладеною у постанові у справі за № 6-164цс12, у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв у спадщину нерухоме майно, ще до його державної реєстрації має право витребовувати це майно від його добросовісного набувача з підстав, передбачених ст. 388 ЦК України, зокрема у разі, якщо воно вибуло з володіння спадкодавця поза волею останнього.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що права ОСОБА_2 на спірне майно не підлягають захистові шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, установленого ст.ст. 215, 216 ЦК України, оскільки він не був стороною спірного договору. Такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача, у зв»язку з чим у задоволенні зустрічного позову в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири належить відмовити на підставі обрання ОСОБА_2 неправильного способу захисту.

Позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання права власності на спадкове майно є передчасними, оскільки у справі відсутні належні докази щодо відмови нотаріуса в оформленні його права на спадкове майно покійної матері ОСОБА_6, тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити за передчасністю.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає повному скасуванню в апеляційному порядку з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні первісного та зустрічного позову з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 11 листопада 2014 року - скасувати.

Ухвалити нове, яким в позові виконавчого комітету Машівської селищної ради Полтавської області, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління Служби безпеки України в Полтавській області, до ОСОБА_2, Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання відмовити за безпідставністю позовних вимог.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Машівської селищної ради Полтавської області, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: державний нотаріус Машівської державної нотаріальної контори Полтавської області Асанова Роза Шукрилівна, приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Гальонкіна Олена Василівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : _______________ Ю.М. Винниченко

Судді: ______________ Дорош А.І. _____________ В.М. Триголов