УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Гвоздика П.О., Євграфової Є.П., Іваненко Ю.Г., Завгородньої І.М., Ситнік О.М.,

за участю представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_6 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 23 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 11 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду зі скаргою, посилаючись на те, що 11 квітня 2011 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа від 09 березня 2011 року № 2-1373/10, яким у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_8 за кредитним договором від 19 вересня 2007 року № 83 в розмірі 27 384 999 грн 12 коп. та 1 820 грн судових витрат звернуто стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно, а саме: земельну ділянку загальною площею 0,2511 га; земельну ділянку загальною площею 0,15 га та розташований на ній житловий будинок з надвірними побудовами.

У матеріалах виконавчого провадження міститься інформація, відповідно до якої, згідно з базою даних витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 10 травня 2012 року № 35962593 на нерухоме майно ОСОБА_6 накладено арешт постановою слідчого з ОВС ГСУ МВС України, кримінальна справа від 12 березня 2012 року № 24-300.

Посилається скаржник і на те, що лише 23 грудня 2014 року стало відомо, що майно відповідно до опису ВП № 25884244 передано стягувачу, Публічному акціонерному товариству «АКБ «Київ», у рахунок погашення боргу. ОСОБА_6 зазначає, що її не було повідомлено про вчинення окремих виконавчих дій та вважає, що державним виконавцем при ухваленні постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження» <nau://ukr/606-14> та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 і дії держаного виконавця є неправомірними та порушують права скаржника.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 23 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 11 березня 2015 року, у задоволенні скарги ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати судові рішення, постановити ухвалу про задоволення скарги, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, пояснення представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково на таких підставах.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що державним виконавцем при здійсненні виконавчого провадження дотримані вимоги ч. 8 ст. 54, ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» <nau://ukr/606-14>.

Проте з такими висновками судів попередніх інстанцій погодитись не можна, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи.

Згідно з ч. 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Пунктом 1.4 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 передбачено, що організація та проведення прилюдних торгів з реалізації предмета іпотеки здійснюються з урахуванням вимог Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України «Про іпотеку», якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами перших прилюдних торгів, призначається проведення на тих же умовах других прилюдних торгів, які мають відбутися протягом одного місяця з дня проведення перших прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на других прилюдних торгах може бути зменшеною не більше ніж на 25 відсотків. Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами других прилюдних торгів призначається проведення у тому самому порядку третіх прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на третіх прилюдних торгах може бути зменшена не більш як на 50 відсотків початкової вартості майна

Так, суди попередніх інстанцій не врахували того, що державною виконавчою службою не дотримано строків проведення уцінки, проведення других прилюдних торгів, не зроблено повторну оцінку нерухомого майна, як це передбачено Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна та Законом України «Про іпотеку».

Листом від 30 вересня 2013 року № 13-0-34-4168/5-72/10 державна виконавча служба звернулася до стягувача з пропозицією повідомити про своє бажання залишити нереалізоване майно за собою в рахунок погашення боргу.

18 листопада 2013 року винесено постанову державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та 19 листопада 2013 року складено акт державного виконавця про передачу нереалізованого предмета іпотеки стягувачу в рахунок погашення заборгованості.

Судами попередніх інстанції не взято до уваги, що в десятиденний строк з дня оголошення повторних прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержатель не придбав предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна як передбачено ст. 49 Закону України «Про іпотеку», а тому мали відбутися треті прилюдні торги.

За таких обставин суд першої інстанції вищевикладеного не врахував та дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, на що апеляційний суд уваги не звернув, доводів апеляційної скарги не перевірив та дійшов помилкового висновку про законність ухвали суду першої інстанції, а тому ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню із направленням скарги на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 11 березня 2015 року скасувати, скаргу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:Є.П. Євграфова І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік