Справа № 184/542/15-ц
Номер провадження 2/184/269/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2015м. Орджонікідзе

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої - судді Горбенко Н.В.,

за участі секретаря Попівніч Н.І.,

позивача ОСОБА_1

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідачки ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Орджонікідзе цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення коштів за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою і просить суд стягнути з відповідачки на користь позивача за укладеними договорами позики борг в сумі 751 990грн.

В своєму позові представник позивача зазначає про те, що позивач надав відповідачці у борг грошові кошти, про що було укладено договори у формі розписок.

Так - 05.02.2012 року - 870 доларів США, які зобов'язалась повернути 05.02.2013 року;

- 16.02.2012 року 2 000 доларів США, які зобов'язалась повернути до 16.02.2013 року;

-04.03.2012 року 2000 доларів США, які зобов'язалась повернути до 04.03.2013 року;

-10.03.2012 року 700 доларів США, які зобов'язалась повернути до 10.03.2013 року;

-16.03.2012 року 1000 доларів США, які зобов'язалась повернути до 16.03.2013 року;

-02.05.2012 року 1000 доларів США, які зобов'язалась повернути 02.05.2013 року;

-22.07.2012 року 1000 доларів США, які зобов'язалась повернути до 22.07.2013 року;

-28.07.2012 року 1500 доларів США, які зобов'язалась повернути до 28.07.2013 року;

-25.08.2012 року 2000 доларів США, які зобов'язалась повернути до 25.08.2013 року;

-27.09.2012 року 1000 доларів США, які зобов'язалась повернути до 27.09.2013 року;

-01.10.2012 року 3425 доларів США, які зобов'язалась повернути до 01.10.2013 року;

-06.10.2012 року 6000 доларів США, які зобов'язалась повернути до 06.10.2013р.;

-11.11.2012 року 16 000 грн., які зобов'язалась повернути до 11.11.2013 року;

-06.12.2012 року 16 140 грн., які зобов'язалась повернути до 06.12.2013 року;

-20.12.2012 року 1500 доларів США, які зобов'язалась повернути до 20.12.2013 року. Всього відповідачка взяла в нього в борг - 23 995 доларів США, а також 32140 грн. Згідно курсу валют 1 долар дорівнює 30 грн. Тобто, 23 995 доларів США дорівнює 719 850 грн. Всього відповідачка за договором займу має перед ним борг в сумі 751 990 грн. з розрахунку 719 850 + 32140=751 990 грн.

В судовому засіданні представник позивач ОСОБА_2 підтримав позов в повному обсязі та пояснив, що ще в 2009 2010 роках відповідачка брала у позивача в борг грошові кошти, про що писала розписки. Однак вчасно до вказаної в розписках дати відповідачка не повертала грошові кошти, тому переписувала розписки новою датою з іншою датою повернення. Він особисто іноді був присутній підчас того, коли ОСОБА_4 брала у позивача в борг грошові кошти. Доводи відповідачки, щодо того, що вона не знає позивача є безпідставними, оскільки вона з ним знайома.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свій позов та пояснив, що у 2006 році до нього прийшов ОСОБА_2 та попросив позичити грошей для ОСОБА_4 для її комерційних цілей. Вони приїхали до неї, він позичив їй грошей, про що вона написала розписку. На той час вона справно платила. Потім вона ще просила в нього грошей. Він гроші давав у борги під відсотки, про що ОСОБА_4 щоразу писала розписку. Вже роки три вона відмовляється сплачувати. В розписках ОСОБА_4 зазначала дату повернення боргу. Вона грошей без розписок не отримувала. Він передавав гроші через довірену особу, а та в заміну привозила розписки від ОСОБА_4. ОСОБА_4 говорить неправду, що не отримувала грошей. Через ОСОБА_6 вона передавала відсотки за борг. Розписку вона писала, коли отримувала гроші. Першого разу, коли він давав їй гроші то диктував, як написати розписку, а потім вона писала сама. ОСОБА_4 йому нічого не повернула, тому він просить стягнути борг в розмірі 18 тисяч доларів США в гривневому еквіваленті та 32 140 грн.

Відповідачка ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнала, та надала письмові заперечення, відповідно до яких позивачем вказана невідома для неї особа ОСОБА_1, з яким у вона не мала ніяких цивільно-правових відносин. Представником позивача є її колишній знайомий ОСОБА_2, який на протязі декількох років неофіційно надавав їй платні транспортні послуги по її перевезенню за товаром, в зв'язку з тим, що вона є фізична особа підприємець і торгує взуттям. Під час спілкування ОСОБА_2 дізнався від неї, що їй для ведення бізнесу була необхідна значна сума грошових коштів в 2012 році. ОСОБА_2 запропонував їй свою допомогу в отриманні для неї грошових коштів. Пояснив, що він працюючи в пожарній частині м. Орджонікідзе є державним службовцем, в нього в місті є певні зв'язки, пообіцяв вирішити її проблему на певних умовах. Вона не памятає, яка саме їй необхідна була сума для подолання своїх проблем. Так ОСОБА_2 їй сказав, що їй потрібно написати декілька розписок про отримання коштів, а потім він привезе гроші, інакше йому без розписок не дадуть грошей. Так нею у 2012 році, число та місяць вона не памятає, у вечірній час за один раз під диктовку ОСОБА_2 було написано декілька розписок, з зазначенням сум, загальну суму вона не памятає. Після написання розписок ОСОБА_2 їх забрав, пообіцявши привезти грошові кошти та тоді ж вона мала переписати розписки з зазначенням своїх паспортних даних, ідентифікаційного коду та особи, у якої бере кошти. Проходив час і ОСОБА_2 ще деякий час надавав їй свої транспортні послуги. Однак на її питання, коли їй буде надана фінансова допомога пояснював, що питання розглядається. Потім вони перестали з ним спілкуватись. Вона більш не запитувала в нього за фінансову допомогу. Не вимагала від ОСОБА_2 повернення розписок, остільки вважала, що вона не отримала грошей тому, вони є недійсними. Вона вважає, що написані нею розписки були угодою про наміри. В розписці від 05.02.2012 року зовсім відсутнє прізвище особи. В розписці від 06.10.2012 року за вказівкою ОСОБА_2 нею було написано прізвище невідомої для неї особи - Кондратенко. В розписці від 02.05.2012 року не вказано якої держави їй будуть надані долари. Вона не впевнена що надані ОСОБА_2 до позову розписки всі написані нею. В текстах розписок від 16.02.2012 року; - 04.03.2012 року; - 10.03.2012 року; - 16.03.2012 року; -02.05.2012 року; - 22.07.2012 року; - 28.07.2012 року; - 25.08.2012 року; - 27.09.2012 року; -01.10.2012 року вказане прізвище ОСОБА_1 без повного імені, ім'я по батькові, без паспортних даних, адреси реєстрації , або проживання, ідентифікаційного коду. Отже їй невідомо хто під прізвищем ОСОБА_1 мав бути, чи це жінка ОСОБА_7, чи ОСОБА_8, чи ОСОБА_9, чи ОСОБА_10, чи ОСОБА_11, чи чоловік -ОСОБА_12, чи ОСОБА_13, або Геннадійович, або Севаст'ян Георгійович, або Савелій. В тексті розписки від 06.10.2012 року вказане лише прізвище - Кондрашенко. Отже невідома особа за вказаним прізвищем ніякого відношення до змісту позовної заяви від імені ОСОБА_1 не має. В тексті розписки від 02.05.2012 року не вказано якої держави їй обіцяли надати в позику долари. Отже надані представником позивача ОСОБА_2 до позову тексти розписок не відповідають вимогам ст.638 ЦК України, тобто в текстах наданих розписок відсутні істотні умови договору позики. Постільки вона написала деякі розписки ОСОБА_2, але не отримала грошових коштів вважає, що треба відмовити у позові.

Відповідаючи на питання відповідачка пояснила, що вона дійсно не знає особи з даними ОСОБА_1, вона з ним не знайома і ніколи у нього не брала грошових коштів. Вона дійсно розповіла ОСОБА_2 про свої фінансові проблеми і він обіцяв їй допомогти, знайшовши гроші для неї. Вона вимушена була написати розписки під диктовку ОСОБА_2 про те, що вона бере у борг грошові кошти. Вони були написані усі за один період часу, тобто декілька хвилин, для того, щоб ОСОБА_2 міг для неї взяти у якихось осіб гроші. Умова була такою, що вона отримавши привезені ОСОБА_2 гроші перепише розписки з зазначенням повних даних прізвища, імя, по-батькові, дати народження паспортних даних. Вона вважає, що дані розписки є договором наміру, а не договором позики. Вона підтверджує, що грошей вона не брала, в натурі їх не отримувала. Вона підтверджує, що дані розписки повинні були послугувати в подальшому договором позики, що при укладенні договору та отриманні грошових коштів вона повинна була сплатити відсотки.

Після допиту в судовому засіданні позивача ОСОБА_1 показала, що вона з ним знайома, але грошей у нього в борг вона не брала.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона забирала у ОСОБА_4 відсотки для ОСОБА_1, постільки у самого ОСОБА_1 це не завжди виходило, він не міг приїздити з м.Нікополь. Вона забирала у ОСОБА_4 відсотки разів 15. Цього року вона не забирала відсотки. Коли забирала відсотки, то розписувалась у ОСОБА_4 у блокноті про те, що відсотки забрала. Їй відомо, що ОСОБА_4 особисто брала гроші у борг у ОСОБА_1 Вона не має неприязних відносин з ОСОБА_4, тому не має підстав її обмовляти.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню в частково за наступних підстав.

Згідно із ч.1 ст.207 Цивільного Кодексу України правочин вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого засобу зв'язку. Договір займу грошей, підписаний відповідачем (позичальником), є документом, що стверджує про вчинення правочину між позивачем та відповідачем.

Згідно статей 526, 527,530 Цивільного Кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Статтею 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Частиною 1 ст.598 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В судовому засіданні встановлено, що в 2012-2013 роках позивач надав відповідачці у борг грошові кошти, про що було укладено договори у формі розписок. Так 16.02.2012 року 2 000 доларів США, які зобов'язалась повернути до 16.02.2013 року (а.с.99); 04.03.2012 року 2000 доларів США, які зобов'язалась повернути до 04.03.2013 року (а.с.100); 10.03.2012 року 700 доларів США, які зобов'язалась повернути до 10.03.2013 року (а.с.101); 16.03.2012 року 1000 доларів США, які зобов'язалась повернути до 16.03.2013 року(а.с.102); 02.05.2012 року 1000 доларів США, які зобов'язалась повернути 02.05.2013 року(а.с.103); 22.07.2012 року 1000 доларів США, які зобов'язалась повернути до 22.07.2013 року(а.с.104); 28.07.2012 року 1500 доларів США, які зобов'язалась повернути до 28.07.2013 року(а.с.105); 25.08.2012 року 2000 доларів США, які зобов'язалась повернути до 25.08.2013 року(а.с.106); 27.09.2012 року 1000 доларів США, які зобов'язалась повернути до 27.09.2013 року (а.с.107); 01.10.2012 року 3425 доларів США, які зобов'язалась повернути до 01.10.2013 року (а.с.108); 20.12.2012 року 1500 доларів США, які зобов'язалась повернути до 20.12.2013 року(а.с.109).11.11.2012 року 16 000 грн., які зобов'язалась повернути до 11.11.2013 року (а.с.110); 06.12.2012 року 16 140 грн., які зобов'язалась повернути до 06.12.2013 року (а.с.111); Всього відповідачка взяла в нього в борг 17 125 доларів США, а також 32140 грн.

Ці обставини підтверджуються договорами позики (розписками).

Відповідач, взявши в борг грошові кошти, не повернула їх у встановлений строк, чим порушила права позивача, передбачені ст.1046, 1049, 1050 ЦК України, які підлягають захисту.

На підтвердження своїх позовних вимог надані суду розписки відповідачки , відповідно до тексту яких між нею та відповідачкою були укладені договори позики, зі змісту якої вбачається що відповідачка взяла у позивача в борг зазначені у розписках грошові кошти.

Згідно вказаних розписок, відповідачка повинна була повернути борги в зазначені у них строки, але їх не повернула, отже, свої зобов'язання не виконала, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні.

Таким чином, між ними виникли зобов'язальні правовідносини за договорами позики, і відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання відповідачем має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Ст. 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є" юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Згідно приписів ст. 1047 ЦК України угода про позику є одночасно документом, який підтверджує й передачу грошей позикодавцем позичальнику, й укладення договору позики. У вказаних угодах про позику зазначені: сторони зобов'язання, грошова сума, яку взяв в борг відповідач, особистий підпис боржника.

Відповідачка по справі є приватним підприємцем , яка працює не тільки з товаром , а ще і з документами та грошовими коштами. І її посилання в судовому засіданні на те , що вона розписки писала, а грошові кошти так і не отримала жодного разу не відповідають вказаному вище змісту договору позики.

На даний час відносно ОСОБА_4 у відділу ВДС Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області відкрито загалом 12 виконавчих проваджень , що підтверджується довідкою відділу ДВС Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 26.06.2015 року. Цей доказ суд не може вважати належним до даної справи і не приймає його до уваги.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона боржник зобов'язана вчинити на користь другої сторони кредитора певну дію передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Суд вважає, що надані суду боргові розписки відповідачки містять її зобов'язання повернути позивачу у визначений строк визначену в них суму грошей, що становить основний зміст і всі істотні умови позикового зобов'язання і є належним підтвердженням укладених між нами договорів позики зазначених в них суми грошей, що передбачено ч. 1 ст. 1049 ЦК України.

Доводи ОСОБА_4 про відсутність доказів передачі їй зазначених грошових коштів у борг спростовуються власноручно нею складеними і підписаними розписками , безгрошевість яких ніякими письмовими доказами ОСОБА_4 підтверджена не була. Навпаки, згідно пояснень свідка ОСОБА_6, остання 15 разів передавала позивачу від відповідачки відсотки, отримані від відповідачки згідно розписок.

Крім того, слід зазначити, що відповідачка з часу укладення зазначених договорів позики і до розгляду справи судом з зустрічним позовом, про визнанням зазначених договорів позики недійсними до суду не зверталась.

Крім того, нею було заявлено клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, однак в судовому засіданні від нього відмовилась, визнавши факт написання нею розписок. Відповідачка постійно змінювала свої покази, говорила, що: не знає ОСОБА_1, однак після його допиту визнала, що знає позивача, в судовому засіданні зверталась до нього в грубій формі з обуренням на «ТИ»; що не писала ніяких розписок, а пізніше пояснювала, що розписки писала під диктовку ОСОБА_2

Таким чином, суд приходить до висновку, що поведінка відповідачки свідчить про її наміри уникнути від зобов,язання сплати боргів.

Відповідно до правової позиції Вищого Спеціалізованого суду України по справі № 6-79цс14 про стягнення боргу за договором позики, відповідно до ст. 99 Конституції України, ст. 192,533 ЦК України погашення грошових зобовязань повинно здійснюватися в національній валюті України.

Станом на 06.07.2015 року офіційний курс Національного банку України по відношенню до долара США становить 21,018248 грн. до 1 долар США.

Тому суд вважає, що з урахуванням курсу долара на день розгляду справи судом слід частково задовольнити позов та стягнути з ОСОБА_4 на користь позивача наступні борги :

1)за договором позики від 20.12.2012р - 1500доларів США що становить 31527,37грн

2)за договором позики від 16.02.2012 року - 2000 доларів США , що становить 42036,50 грн.

3)за договором позики від 04.03.2012 року - 2000 доларів США , що становить 42036,50 грн.,

4)за договором позики від 10.03.2012 року - 700 доларів США , що становить 14712,78 грн.,

5)за договором позики від 16.03.2012 р. - 1000 доларів США , що становить 21018, 25 грн.,

6)за договором позики від 02.05.2012 р. - 1000 доларів США , що становить 21018, 25 грн.

7)за договором позики від 22.07.2012 р. - 1000 доларів США , що становить 21018, 25 грн.,

8)за договором позики від 28.07.2012 р. - 1500 доларів США , що становить 31527,37 грн.,

9)за договором позики від 25.08.2012 р. - 2000 доларів США , що становить42036.50грн.,

10)за договором позики від 27.09.2012р. -1000 доларів США, що становить 21018, 25 грн.,

11)за договором позики від 01.10.2012 року - 3425 доларів США , що становить 71987.50грн.,

12)за договором позики від 11.11.2012 року - 16 тис. грн..,

13)за договором позики від 06.12.2012 року - 16140 грн..

Всього слід стягнути заборгованість за договорами позики в сумі 17 125 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 06 липня 2015р. в сумі 359 937грн. 50 коп., та 32 140грн.,

Також слід стягнути на користь позивача судові витрати позивача в сумі 3654грн. А всього 395 731 ( триста девяносто пять тисяч сімсот тридцять одну) гривні 50 коп.

Суд не приймає до уваги розписки від 05.02.2012 року на суму 870 доларів США (а.с.98) та 06.10.2012 року на суму 6000 доларів США (а.с.16), які не підтверджують той факт, що ОСОБА_4 взяла в борг грошові кошти саме у ОСОБА_1, тому в цій частині позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 207, 526, 527, 530, 598, 599, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України, ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 209 213 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНН, заборгованість за договорами позики в сумі 17 125 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 06 липня 2015р. в сумі 359 937грн. 50 коп., та 32 140грн., а також судові витрати по справі в сумі 3654грн., а всього 395 731 ( триста девяносто пять тисяч сімсот тридцять одну) гривні 50 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10-ти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення викладено 10 липня 2015р.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_14