Справа № 202/7496/14-ц
Провадження № 2/0202/390/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 липня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді: Слюсар Л.П.

за участю секретаря : Фісун К.П.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок умисного пошкодження майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок умисного пошкодження майна. В ході розгляду справи позовні вимоги уточнювалися.

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилалися на те, що з 26.05.2000 року по 14.01.2004 рік ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_3. 15.01.2011 року ОСОБА_1 було укладено новий шлюб з ОСОБА_2. 16.11.2002 року ОСОБА_1 отримав в дар від ОСОБА_4 18/30 частин будинку №12 по вул. Меліоративній в м. Дніпропетровську. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.09.2011 року за ОСОБА_3 визнано право власності на ? частину домоволодіння від належної йому 18/30 частин домоволодіння №12 розташованому по вул. Меліоративній у м. Дніпропетровську. В зазначеному будинку проживають позивачі, відповідач не проживає, адже має власну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, в якій вона зареєстрована та постійно проживає.

З часу, коли ним було укладено новий шлюб та по сьогодні колишня дружина (відповідач) вимагає від нього викупити належну їй 18/60 домоволодіння № 12 по вул. Меліоративній в м. Дніпропетровську. Але він не в змозі сплатити їй кошти, які вона від нього вимагає.

Тому відповідач почала його шантажувати, мотивуючи тим, що вона перетворить його життя та життя його родини на суцільний жах, якщо він і надалі не виконає її вимогу про сплату їй грошей.

Коли їх немає вдома відповідачка приїжджає до будинку і умисно вибиває шибки в будинку, трощить речі, які знаходяться на садибній ділянці, перерізає дроти з метою позбавити їх світла, замикає розетки, з метою завдати йому та його дружині якомога більше страждань. Відповідач забиває цвяхи їм у двері та заливає клеєм канали в замках на дверях, внаслідок чого вони вимушені при чужих людях залазити в їх будинок через вікно, що принижує їх гідність. Також відповідачка постійно виливає їм на поріг невідомі хімічні речовини від яких у всієї родини болить голова, виникають запаморочення та нудота, що створює серйозну загрозу для їх життя та внаслідок цього він з дружиною постійно знаходиться в знервованому стані, що призводить до безпідставних сварок, як між ними так і в трудових колективах, де вони працюють.

З цього приводу він та його дружина неодноразово зверталися до Амур- Нижньодніпровського районного відділку ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області та до прокуратури, але постійно отримували технічні відписки.

10.05.2014 року близько 18-00 години відповідачка взявши свого сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 приїхала до домоволодіння № 12 по вул. Меліоративній в м. Дніпропетровську та почала знімати вхідні двері будинку, на що позивачка (ОСОБА_2О.) відповіла, що вона викликає міліцію, після чого відповідачка та її син відразу почали ображати та принижувати ОСОБА_2 та вчинили конфлікт в ході якого ОСОБА_2 було спричинено фізичний біль. Дане і доводиться висновком ДІМ АНД РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровськ від 13.05.2014 року. Під час зазначеного конфлікту в присутності сусідів відповідач вживала образливі словосполучення, від яких він й досі не може повернутися до звичайного психічного стану та життєвого ритму.

24.05.2014 року ОСОБА_3 самостійно під час відсутності позивачів самоуправно знесла літній навіс, спиляла паркан і дві металеві хвіртки та вивезла їх в невідомому напрямку. А також відповідачка кувалдою вибила в будинку під вікном частину стіни висотою 65 см., що підтверджується актом від 26.05.2014 року. Ці пошкодження створюють реальну загрозу для їх життя, якщо вони й надалі будуть продовжувати проживати в цьому будинку

Згідно до висновку експерта розмір матеріальних збитків складає 11100 гривень. Добровільно відшкодовувати шкоду відповідач відмовляється.

Просили суд: стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 (ІПН 198121772) 11000 гривень в якості відшкодування матеріальної шкоди та 5000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_1) 5000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди.

Представник позивача ОСОБА_1 та позивачка ОСОБА_2 у судове засідання зявилися, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та просили суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник в судове засідання з'явилися, позовні вимоги не визнали, просили суд у задоволенні позову відмовити. Вказали, що позовні вимоги позивачів засновуються виключно на припущеннях та не ґрунтуються на доказах.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_2, розповіла про те, що зі своїм чоловіком в домоволодінні проживає 12 років. Відповідачка не дає їм проходу, приходила до неї на роботу, говорила, що її чоловік є алкоголіком та маніяком. В травні 2014 року вона приходила з сином та знімала двері. Відповідачка їм погрожує, вимагає сплати ? частини вартості будинку в сумі 18000 дол. США, який їй належить, а в разі несплати сказала, що не дасть їм спокійно жити. Відповідачка часто приходить в домоволодіння, коли їх не має. То вона пролила невідому речовину біля порогу, ця речовина не змивалася, після цього вся їх сімя себе погано почувала, зверталися до лікаря, тому вона писала заяву в органи міліції щодо дій відповідачки. Їй телефонують сусіди, коли приходить відповідачка. Відповідачка пошкодила електропостачання, клеєм залила замки в дверях, цвяхами забила двері в червні 2014 року. Відповідачка їм погрожувала, говорила, що придбає 20 термометрів і їх розібє та випустить ртуть і спочатку в них випаде волосся, потім зуби, а потім вони помруть. 24 травня 2014 року було захоплення будинку, відповідачкою був зрізана огорожа, дві хвіртки, двері, вона вибила частину стіни будинку від вікном.

Свідок ОСОБА_6, дочка позивача від першого шлюбу, розповіла про те, що в 2000 році її батько познайомився з ОСОБА_7, вона розбила їх сімю і вижила їх з будинку. Пізніше, ОСОБА_7 через суд визнала за собою право власності на ? частину будинку. Її батько розірвав шлюб із відповідачкою та одружився втретє. Кожен раз, коли приходить відповідачка до будинку, то вона вчиняє сварки. Вона постійно шкодить, так, вона обрізала проводи, забивала двері цвяхами, обприскувала позивача з газового балончика. Батько переніс два інфаркти і він став дратівливий та запальний.

Свідок ОСОБА_8, сусідка, сорок років живе по-сусідству, а позивача знає 15 років. Розповіла про те, що відповідачка прийшла з двома амбалами, порізала сітку, відрізала хвіртку, зняла мотузку для сушки білизни сусідки, вибила деревяну хвіртку, робили що хочеш. Через вікно бачила, як відповідачка відрами щось носила, а амбали розбирали будинок, вибили стіну до батареї, яка їм перешкодила, зробили дірку. Відповідачка пішла, а дірка залишилася. Сітку та хвіртку привезла невістка та вона не належить позивачу. Ніякого навісу в домоволодінні не було, так дві палки та ганчіря.

Свідок ОСОБА_9, знайома відповідачки, голова громадської організації і член комісії по розподіленню соціального житла, розповіла про те, що вона була в будинку №12 по вул. Меліоративній у м. Дніпропетровську, друга частина цього будинку відумерла спадщина. Відповідачку не пускають до її помешкання, яке належить їй на праві власності. При її вселенні в будинок була присутня донька ОСОБА_1. НА території домоволодіння працює цех по виготовленню памятників, про що було повідомлено компетентним органам. Восени вона разом із відповідачкою була другий раз в домоволодінні, їх зустріла позивачка і стала кричати. Дочка позивача їх не пускала до подвіря. Бачила речі позивачки, які були звалені на подвірї. Відповідачка розповідала їй проте, що вона вибила частину стіни в будинку під вікном для облаштування окремого входу.

Свідок ОСОБА_10, син відповідачки, розповідав про те, що він 24.05.2014 року допомагав працівникам вибивати частину стіни, зніс навіс, спиляв паркан і дві металеві хвіртки. Частину зовнішньої стіни під віконним блоком було вибито для облаштування окремого входу, про що було домовлено його матірю з позивачем, щоб із вікна зробити вікно-двері. Була домовленість про витрати навпіл. В кінці робочого дня в працівника пошкодився інструмент і тому не було доведено все до кінця. Коли розпочинали роботи, то позивачів не було, а коли вони прийшли то вони відразу їх вигнали. ОСОБА_1 сказав, що ніякої домовленості не було. Вирізаний блок не був закладений, тому що ОСОБА_1 відмовився від своєї частини домовленості. ОСОБА_1 викинув усі речі матері із будинку, забрав сумку, вихопив телефон. З метою захисту ним був застосований газовий балончик Терен-4. Позивачка вигнала їх із подвіря, облаявши ненормативною лексикою.

Свідок ОСОБА_11, син відповідачки, вказав, що він був свідком вселення в травні 2013 року. При одній із спроб його матері вселитися в будинок їх зустрів позивач ОСОБА_12 з граблями та кидався з ними на матір.

ОСОБА_13 Васильович, брат відповідачки, був свідком вселення з державним виконавцем.

Свідок ОСОБА_14, кум позивачки, повідомив, що відповідачка йому знайома, вона колишня дружина позивача. Роки два тому вони зустрічалися. Вказав, що після всіх візитів до будинку відповідачки виникають конфлікти та вона робить різні капості. Коли вона приходить всі намагаються не виходити з будинку. Так вона зробила дірку в будинку, пошкодила батареї, начебто хотіла зробити двері чи вікно, зрізала навіс та огорожу, пошкодила електропроводку. Особисто був присутній при сварках, які відбувалися між сторонами. Також був присутній в той момент, коли розпилювали із газового балончика рідину в очі позивачу та його дружині. Підкреслив, що прийшла весна - чекай в дворі ОСОБА_7. Вказав, що він оформлює гранітні памятники і років 5-6 в сараї позивача робить художні роботи на памятниках.

Свідок ОСОБА_15, знайома відповідачки, розповіла що була в спірному будинку в 2003-2004 році, коли його купили. Огорожа із сітки рабиці була поставлена відповідачкою разом із колишнім чоловіком - позивачем по справі. Також приїздила з чоловіком на прохання відповідачки, щоб її чоловік подивився, що можна зробити з меблями. Бачила, як викидали меблі відповідачки з будинку, побита тумбочка валялася на вулиці. ОСОБА_12 сказав, що меблі вкрали. Також замітила, що огорожа була повернена на іншу половину, залишилася хвіртка.

Свідок ОСОБА_16, сусідка відповідачки, розповіла, що коли вони підїхали до будинку, то перед ними закрили хвіртку і показали непристойний жест. Вона продала телевізор, тумбочку, журнальний столик і шведську стінку відповідачці, всі речі були в хорошому стані.

Суд, вислухавши представника позивача, позивача, відповідача, представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2011 року за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/2 частину від 18/30 частин домоволодіння №12 по вул. Меліоративній в м. Дніпропетровську. Інша 1/2 частина домоволодіння належить колишньому чоловіку позивача - ОСОБА_1.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2013 ОСОБА_3 було вселено у належну їй 1/2 частину від 18/30 частини домоволодіння №12 по вул. Меліоративній у м. Дніпропетровську та зобов'язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_3 перепони у користуванні власністю та надвірними спорудами, розташованими на території домоволодіння відповідно до її частки у праві власності.

Згідно Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок №12 по вул. Меліоративна в м. Дніпропетровську власниками є: ОСОБА_1, якому належить на праві власності 9/30 частини домоволодіння та ОСОБА_3, якій належить 9/30 частини домоволодіння.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2015 року за цивільною справою за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_6 про припинення дії, яка порушує право, відшкодування моральної шкоди, позовні вимоги позивача задоволені часткового, зобовязано ОСОБА_2 та ОСОБА_6 не чинити ОСОБА_3 перешкоди у користуванні її власністю - ? частиною від 18/30 частин домоволодіння №12 по вул. Меліоративній в м. Дніпропетровську та надвірними спорудами, розташованими на території домоволодіння відповідно до її частки у праві власності та стягнено на її користь моральну шкоду з ОСОБА_2 та ОСОБА_6 по 2000,00 грн. з кожної.

В ході розгляду справи встановлено, що згідно рішення суду від 11 вересня 2013 року АНД ВДВС ДМУЮ було відкрито виконавче провадження. 11 квітня 2014 року ОСОБА_1 Ю,П. передав позивачу ключі від вхідних дверей. Відповідач по справі ОСОБА_2 є дружиною співвласника домоволодіння ОСОБА_1, а відповідач ОСОБА_6 - його донькою, вони всі разом проживають у домоволодінні. Відповідачі відмовляються звільнити належну позивачу 1/2 частину будинку, не пускають позивача в будинок, перешкоджають користуватися ним.

21 травня 2014 державним виконавцем АНД ВДВС ДМУЮ здійснювалося повторне вселення позивача до спірного будинку. ОСОБА_1 підписав акт про вселення. Однак, після вселення позивача до будинку, її меблі, побутова техніка були винесені з квартири на подвір'я за її відсутності. Також були встановлені замки на вхідних дверях та навісний замок на ворота, ключі від яких співвласник надати позивачу відмовився. Речі позивача, а саме: меблі, побутова техніка, з травня 2014 року знаходяться на подвір'ї спірного домоволодіння.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2015 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2015 року залишено без змін.

Згідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

В судовому засіданні встановлено, що між сторонами існує тривалий конфлікт щодо спільного користування домоволодінням №12 по вул. Меліоративній в м. Дніпропетровську, про що не заперечували самі сторони, та свідчать звернення сторін з заявами до Амур-Нижньодніпровського РВДМУ ГУВС України в Дніпропетровській області, по яким проводилися перевірки та порушення кримінальних проваджень, що було також підтверджено показами свідків як позивачів так і відповідача. Також сторони не заперечували та підтвердили допитані в ході судового розгляду свідки, що 24 травня 2014 року, після повторного вселення ОСОБА_17 в домоволодіння нею було демонтовано частину зовнішньої стіни висотою 65 см. в будинку під вікном, знесено літній навіс, спилено дві металеві хвіртки та паркан.

Як вказали позивачі, згідно до висновку експерта розмір матеріальних збитків складає 11100 грн.

Як вбачається із Звіту про оцінку вартості обєкту, матеріальний збиток, нанесений протиправними діями третіх осіб за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Меліоративна,12 особам від 07 червня 2014 року здійснено оцінювачем ОСОБА_18 розмір шкоди становить 11100 грн. (а.с. 15-37). Під час огляду встановлено: вибита частина стіни під віконним блоком розміром 1,0 х 0,45. Під час удару пошкоджено радіатор всередині будинку, приміщення 1-5, який розташований під вікном, виявлене протікання радіатора під час огляду. При огляді території виявлені сліди зрізу металевих стовпців. Зі слів замовника ОСОБА_6 в даному місці знаходилась огорожа із сітки рабиці на металевих стовпах, що підтверджується раніше зробленими фотокартками замовником. Довжина вирізаної огорожі 7,96 м. і висотою 1,8м., також вирізані 2 хвіртки із сітки рабиці (0,94х1,8 і 0,78 х 1,8). При огляді встановлено сліди металевого навісу. Зі слів замовника навіс складався: металеві 6-ти гранні стійки висотою 2м. в кількості 2 шт., покрівля металева 2,8х1,85 м.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями,діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підставою для цивільно-правої відповідальності згідно ст. 1166 ЦК України є наявність певних факторів, а саме вина, протиправність дій особи, яка завдала шкоду, шкідливі наслідки вина та причинний звязок між протиправністю дій та наслідками. Перелічені підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст.376 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди

Відповідно до ч.1,3 ст. 386 ЦК України, Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконання обовязків власник зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Отже, суд критично відноситься до твердження позивача про те, що відповідачкою було самоправно пошкоджено його майно, а саме демонтовано частину зовнішньої стіни висотою 65 см. в будинку під вікном, оскільки відповідачка є співвласником домоволодіння та порядок користування між ним не визначений, а те, що їй перешкоджають позивачі користуватися домоволодінням та прилеглою територією вже встановлено рішеннями Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська. Також свідок ОСОБА_15 вказала, що огорожа із сітки рабиці була встановлена, коли відповідачка перебувала в шлюбі з позивачем.

Щодо відшкодування збитків позивачу, причинених знесенням відповідачкою літнього навісу, зрізанням хвіртки огорожі, то в судовому засіданні встановлено, що даний літній навіс, хвіртку, як вказав свідок позивачів ОСОБА_8 привезла та встановлювала невістка і вони не належить позивачу та ніякого навісу там не було, дві палки та ганчіря.

Суд критично відноситься до показань свідків: ОСОБА_2, ОСОБА_6, оскільки між ними та відповідачкою наявні неприязненні відносини та розглядалася цивільна справа за їх участю у якості відповідачів.

Виходячи із вищевикладеного, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 в частині відшкодування матеріальної шкоди.

Як вказали в позовній заяві та в судовому засіданні позивачі та їх представник, діями відповідача позивачам було спричинено і моральну шкоду, яка полягає в принижені їх гідності образами та нецензурною лайкою відповідачки у присутності багатьох сусідів, нервових зривах внаслідок пошкодження майна, почутті страху, яке вони відчувають щодня лягаючи спати, адже відповідач їм повідомила, що однієї ночі вони можуть заживо згоріти в своєму будинку від випадкового короткого замикання електропроводки.

Тому внаслідок нервових зривів та щоденних погроз вони майже не можуть спокійно спати, прокидаються вночі щогодини із жахливим почуттям страху від кожного стороннього звуку на вулиці, що дуже негативно відображається на їх подружньому житті та на їх працездатності.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті порушення його прав.

Підставою для відшкодування моральної шкоди, згідно ст. 1167 ЦК України є завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Впозовній заяві позивачами наводяться наступні докази того, що, на думку позивачів, є заподіянням з боку відповідача моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок умисного пошкодження майна: «почала мене шантажувати», «умисно вибиває шибки в нашому будинку, трощить речі, які знаходяться на садибній ділянці, перерізає дроти з метою позбавити нас світла, замикає розетки», «забиває цвяхи нам у двері та заливає клеєм канали в замках на дверях», «виливає нам на порозі невідомі хімічні речовини», «ображала нас різними нецензурними словами», «вживала «такі» образливі словосполучення, від яких я й досі не можу повернутися до свого звичайного психічного стану та життєвого ритму».

Однак, зважаючи на те, що вищезазначені докази переважно є фактичними відомостями, позивачі повинні їх довести, або надати документальне підтвердження. Якщо позивач навмисно вибила шибку, то коли і чим це документально підтверджується? Якщо трощить речі, то коли і ким це документально підтверджується? Якщо забиває цвяхи у двері та заливає клеєм канали в замках на дверях, то коли і ким це документально підтверджується?

Більше того, говорячи про хімічні речовини, які начебто виливала на порозі позивачів відповідач, позивачі і самі називають їх невідомими, та не наводять доказів того, чи то були хімічні речовини взагалі, а не звичайна вода.

Однак позивачами не надано жодного доказу щодо спричинення їм моральної шкоди, доводи позивачів ґрунтуються виключно на припущеннях, а тому з урахуванням вищенаведених обставин, відсутні підстави для задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивачів моральної шкоди за її недоведеністю.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, враховуючи положення ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в задоволені позовних вимог, то судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись: ст. ст. 16,22,23,386,1166,1167 ЦК України, ст. ст. 3,7,11, 15, 30, 60,88,212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок умисного пошкодження майна відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.П.Слюсар