Справа № 591/2779/15-ц
Провадження № 2/591/1264/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2015 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Кривцової Г.В.

з участю секретаря Кальченко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Управління Державної міграційної служби України в Сумській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зобовязання особи знятися з реєстраційного обліку, -

В С Т А Н О В И В:

22 квітня 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона разом з відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності, та зареєстровані в зазначеній квартирі. Позивач в своїй позовні заяві вказує, що відповідачі: донька та онук, з моменту оформлення права власності на квартиру, тобто з 12 квітня 2002 року, не проживають в ній, оскільки виїхали за кордон на постійне місце проживання. Позивач зазначає, що самостійно сплачує комунальні послуги, а оскільки тарифи значно зросли то реєстрація відповідачів в зазначеній квартирі значно впливає на розмір комунальних послуг і це значно відображається на фінансовому становищі позивача. В добровільному порядку відповідач не знімається з реєстрації за даною адресою. Посилаючись на ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», позивач просить визнати відповідачів таким, що втратили право користування жилим приміщенням та зобовязати відповідачів знятися з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, але надали письмову заяву про визнання позову та відповідні документи, які належним чином завірені Консульською установою ОСОБА_4.

Представник третьої особи УДМС України в Сумській області в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право власності від 12 квітня 2002 року (а.с. 6).

Згідно довідки виданої КП «Сумижитло» 03 лютого 2015 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, дана інформація підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Сумській області (а.с.19-20, 26).

З наданої суду заяви відповідачів про визнання позову та доданих до заяви документів вбачається, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 проживають з 26 червня 2001 в с. Маланжа Жюра Французької Республіки (а.с. 46-55).

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно із ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Відповідно до ст. 156 Житлового Кодексу України, члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

З пояснень позивача та письмових матеріалів справи вбачається, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 співвласники квартири, в якій зареєстровані, але не проживають більше десяти років.

Згідно вимог ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Суд приходить до висновку, що звернення до суду позивача ОСОБА_1, є однією із форм захисту своїх прав.

Враховуючи все вищевикладене, та беручи до уваги заяви відповідачів про визнання позову в повному обсязі, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання відповідачів втратившими право користування житлом є обґрунтованою, і відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 визнаються судом таким, що втратили право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1.

В задоволенні позовної вимоги щодо зобовязання відповідачів знятися з реєстраційного обліку суд вважає необхідним відмовити, оскільки при визнанні судом осіб втратившими право користування житлом дані особи автоматично знімаються з реєстраційного обліку за рішенням суду, без їх особистого звернення і без їх особистої присутності в органі державної міграційної служби, тобто дана позовна вимога є зайвою.

Судові витрати суд залишає за позивачем.

На підставі ст.ст. 72, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Управління Державної міграційної служби України в Сумській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зобовязання особи знятися з реєстраційного обліку задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою за адресою: АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду, а у разі відсутності особи у судовому засіданні з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.В.Кривцова