Справа № 752/9159/15-ц
Провадження №: 2-о/752/162/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Пасинок В.С.,

народних засідателів - Лапеко М.І., Сивого Б.М.,

за участю секретаря - Власенко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за заявою Територіального медичного об'єднання «Фтизіатрія» у м.Києві, заінтересована особа: ОСОБА_1, про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу,-

встановив:

Територіальне медичне об'єднання «Фтизіатрія» у м.Києві звернулось до суду із заявою про надання дозволу на госпіталізацію ОСОБА_1 в примусовому порядку, мотивованою тим, що останній становить загрозу розповсюдження хвороби - туберкульоз, що підтверджується висновком лікаря протитуберкульозного закладу ОСОБА_2 від 19.05.2015року. З 24.11.2014року по 08.05.2015року ОСОБА_1 перебував на лікуванні у стаціонарному відділенні КМТЛ №2, однак самовільно залишив лікувальний заклад, в диспансерне відділення не повернувся і від проходження лікування ухиляється. Пацієнт ОСОБА_1 про свій стан та необхідність проходження лікування був проінформований. Порушення протиепідемічного режиму та контакт з оточуючими становить загрозу зараження туберкульозом інших осіб.

У судовому засіданні представник заявника підтримала заяву та просила її задовольнити, зазначивши про обов'язковість госпіталізації ОСОБА_1 до Київської міської туберкульозної лікарні № 2 на термін 3 місяці, починаючи з дня фактичної госпіталізації, оскільки останній ухиляється від проходження лікування в добровільному порядку, що становить загрозу для оточуючих і може призвести до поширення захворюваності на хворобу - туберкульоз.

ОСОБА_1 у судове засідання не викликався, оскільки за даними туберкульозного закладу становить загрозу розповсюдження хвороби (ч.1 ст.285 ЦПК України).

Заслухавши думку представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 хворіє на туберкульоз. Даний факт підтверджується висновком ЦЛКК про необхідність примусової госпіталізації хворого на заразну форму легеневого туберкульозу за № 754/15 від 25.05.2015 року Територіального медичного об'єднання «Фтизіатрія», відповідно до якого громадянин ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку з 17.11.2014 р. по теперішній час з діагнозом МРТБ (18.11.14) в/д правої легені (інфільтративний) Дестр+, МБТ+, М+, МГ+, Риф+, К+, Резист І (SHR), Резист ІІ (0), Гіст 0, Кат.4 (ВДТБ), Ког (2014). Самовільно перервав лікування, покинув стаціонарне відділення КМТЛ №2, де лікувався з 24.11.2014р. по 08.05.2015р., хоча про свій стан і необхідність проходження курсу лікування був проінформований, в диспансерне відділення не з'явився.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, однак на візити медичної сестри двері ніхто не відчиняв.

Із витягу з амбулаторної картки диспансерного хворого № 408 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, вбачається, що останньому після обстеження за рішенням ХРТБ консиліуму від 29.12.2014року діагноз було змінено з Риф ТБ (18.11.14) в/д правої легені (інфільтративний) Дестр+, МБТ+, М+, МГ+, Риф+, К0+, Резист 0, Гіст 0, Кат.4 (ВДТБ), Ког(2014) на МРТБ (18.11.14) в/д правої легені (інфільтративний) Дестр+, МБТ+, М+, МГ+, Риф+, К+, Резист І (SHR), Резист ІІ (0), Гіст 0, Кат.4 (ВДТБ), Ког( 2014). В аналізі мокротиння №382/1 від 23.04.2015року виявлено КСБЗ + методом скопії. Порушення протиепідемічного режиму та контакт з оточуючими становить загрозу зараження туберкульозом інших осіб. Про свій стан та необхідність лікування в стаціонарних умовах хворий проінформований. ОСОБА_1 самовільно перервав лікування, виписаний з КМТЛ №2 08.05.2015року за порушення режиму. В диспансер не з'явився, дільничною медичною сестрою було проведено активне відвідування хворого за адресою його реєстрації, але двері квартири ніхто не відчинив. Згідно рішення ХРТБ консиліуму від 19.05.2015року ОСОБА_1 підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного стаціонару терміном на 3 місяці з дотриманням протиепідемічного режиму.

Статтею 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» визначені поняття: туберкульоз - це соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу, та госпіталізація - це поміщення особи, хворої на туберкульоз, або особи, стосовно якої існує підозра захворювання на туберкульоз, до стаціонарного відділення протитуберкульозного закладу з метою діагностики, лікування чи ізоляції.

Відповідно до ч.3 ст. 20 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» хворі на туберкульоз та інфіковані мікобактеріями туберкульозу зобов'язані: дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; проходити у встановлені строки обов'язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я; дотримуватися вимог протиепідемічного режиму.

Як передбачено ст. 25 Закону України Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», особи, винні у порушенні законодавства у сфері протидії захворюванню на туберкульоз, несуть відповідальність згідно із законом.

Однак, ОСОБА_1 в порушення наведеної норми закону, ухиляється від проходження лікування небезпечної хвороби, чим становить загрозливе становище для інших осіб, що його оточують.

Крім того, подальша відмова ОСОБА_1 від проходження лікування від туберкульозу може призвести до поширення захворюваності на туберкульоз серед населення, що призведе до порушення безпечної санітарно-епідеміологічної ситуації необмеженого кола осіб.

У разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих.

Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців.

За наведених обставин та беручи до уваги те, що ОСОБА_1 в епідеміологічному відношенні є небезпечним для оточуючих, однак в добровільному порядку відмовляється пройти до обстеження (діагностику) та курс лікування від захворювання на туберкульоз, який супроводжується бактеріовиділенням, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.3, 10, 60, 88, 213-215, 234, 235, 283-286 ЦПК України, Закон України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», суд,-

вирішив:

заяву Територіального медичного об'єднання «Фтизіатрія» у м.Києві, заінтересована особа: ОСОБА_1, про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу - задовольнити.

Надати дозвіл на обов'язкову госпіталізацію ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, до Київської міської протитуберкульозної лікарні № 2 у примусовому порядку, терміном на 3 місяці, починаючи з дня фактичної госпіталізації.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м.Києва через Голосіївський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які приймали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення можуть оскаржити його протягом десяти днів з моменту отримання.

Суддя: Пасинок В.С.

Народні засідателі: Лапеко М.І.

Сивий Б.М.