У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Нагорняк В.А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Черкаської області від

24 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Територіальної громади с. Литвинець в особі Литвинецької сілької ради Канівського району Черкаської області про визнання права власності на земельну частку (пай),

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Територіальної громади

с. Литвинець в особі Литвинецької сілької ради Канівського району Черкаської області про визнання права власності на земельну частку (пай).

В обґрунтування позову позивач посилався на те, він 05 липня 1979 року був прийнятий на роботу в Канівський птахорадгосп «Заповіт Леніна» на посаду слюсаря та в подальшому переведений водієм де і працював до 04 серпня

1997 року. Позивач вказував, що під час паювання земель КСП «Заповіт Леніна» його помилково не було включено до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), хоча він являвся членом товариства. На підставі вищевказаного позивач просив визнати за ним право на земельну частку (пай) та зобов'язати Литвинецьку сільську раду Канівського району Черкаської області виділити із резервного фонду земельну частку (пай) у порядку та розмірі, визначеними загальними зборами колишнього сільськогосподарського підприємства «Заповіт Леніна», оскільки процес розпаювання земель товариства вже завершений.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від

25 лютого 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку (пай) розміром 2,68 га в умовних кадастрових гектарах із земель, які перебували у колективній власності КСП «Заповіт Леніна» с. Литвинець Канівського району Черкаської області.

Виділення земельного паю вирішено провести за рахунок резервного фонду Литвинецької сілької ради Канівського району Черкаської області.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 24 березня 2015 року рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 25 лютого 2015 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позову.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_2, з пропуском передбаченого ст. 325 ЦПК України строку на касаційне оскарження. В доданому до касаційної скарги клопотанні заявником ставиться питання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на поважність причин пропуску такого строку.

Відповідно до вимог статті 325 ЦПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду (зі змінами, внесеними згідно із Законом

№ 2453-VI від 07.07.2010 року). У разі пропуску зазначеного строку з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Перевіривши доводи заявника та додані до касаційної скарги матеріали, вважаю за можливе її задовольнити.

Однак, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову про визнання права власності на земельну частку (пай), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм процесуального права.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції та з їх оцінкою.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення апеляційного суду Черкаської області від 24 березня

2015 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Територіальної громади с. Литвинець в особі Литвинецької сілької ради Канівського району Черкаської області про визнання права власності на земельну частку (пай).

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.А. Нагорняк