Провадження № 22-ц/780/3061/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 29 15.06.2015
УХВАЛА

Іменем України

15 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів: Березовенко Р.В., Касьяненко Л.І.

при секретарі Бобко О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційноюскаргою ОСОБА_2 на рішенняБілоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з названим позовом, посилаючись на те, що в серпні 2014 року ознайомившись з оголошенням про продаж будинку № 4 по вулиці Радоновій у місті Біла Церква, вирішив його придбати. Оглянувши будинок і погодивши усі питання в його ціні, 02.08.2014 року уклав з відповідачем попередній договір. Згідно п.6.1. договору нотаріальне посвідчення договору купівлі продажу будинку здійснюватиметься до 01.09.2014 року. На підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання та з метою забезпечення реалізації намірів, щодо купівлі продажу будинку разом із землею та своєї платоспроможності, уклавши відповідний договір, при його підписанні, він передав, а продавець отримав суму завдатку у розмірі 2000 доларів США, які повинні були бути зараховані у належний платіж за договором купівлі продажу будинку ( п.5.1 договору).

Після укладення попереднього договору та передачі коштів він став чекати на оформлення договору купівлі продажу будинку та можливості вселитись в будинок, але цього не сталось. Продавець невідомо з яких причин став затягувати укладення договору та відмовляти у вселенні у будинок. На всі його нагадування, про сплив строку укладення договору та передачі будинку в його користування продавець не реагував. Не надав дозволу на вселення у будинок і він змушений був забрати з його двору свої речі та майно.

Надходила зима і йому необхідно було відшукати інше житло для проживання, тому він звернувся до відповідача з проханням повернути завдаток однак він відмовив йому, нічим не мотивуючи та не пояснюючи своїх неправомірних дій. Зрозумівши, що ОСОБА_3 вводить його в оману і не бажає виконувати всі свої зобовязання по договору він став прикладати всі зусилля для відшукування іншого будинку і його придбання.

Оскільки порушення зобовязання сталось з вини продавця то він зобовязаний повернути завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку. Також відповідач повинен відшкодувати всі збитки повязані із зверненням до суду та моральну шкоду, яку він завдав своїми неправомірними діями, що завдають йому моральних страждань, змушують переживати та хвилюватись, що негативно відбивається на його стані здоров'я та порушують звичайний для нього спосіб життя.

Позивач просить стягнути з ОСОБА_3 на свою користь 64 000, 00 грн. в рахунок повернення завдатку та сплати суми в розмірі завдатку; в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000 грн. та звільнити його від сплати судового збору, як учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ( категорія І).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 березня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2. кошти в розмірі 24 000 грн. (двадцять чотири тисячі гривень 00 копійок).

Вирішено питання про судові витрати.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на необґрунтованість рішення суду та порушення вимог матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічно зясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із вимогами ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Згідно п.4 ч.1 ст.635 ЦК України, попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного не встановлена,- у письмовій формі.

За правилами ч.1 ст.220 ЦК України недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору робить такий договір нікчемним.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

В силу ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов»язані з його недійсністю.

В силу ст..657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі.

Відповідно до положень ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сплачена в рахунок належних з боржника платежів сума є завдатком, вона вважається авансом.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч 2 цієї статті.

Відповідно до п. 9 Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 Про судову практику відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість завданої травми,наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

По справі встановлено, що 02.08.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено попередній договір ( а.с.2-4).

Відповідно до п.1.1., 1.2., 6.1. Договору сторони зобовязались в майбутньому, в строк до 01.09.2014 року, укласти і належним чином оформити договір купівлі продажу нерухомого майна: будинок разом із земельною ділянкою, згідно Державного акту, площею 0,048 га, що розташовані за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Радонова,4, на умовах і в порядку, визначених цим Договором.

Як видно з матеріалів справи, сторонами, в порушення вимог ч.1 ст.635 ЦК України, не було дотримано нотаріальної форми посвідчення договору, встановленої ст..657 цього Кодексу для основного договору, а тому суд дійшов висновку про те, що за правилами ч.1 ст.220 ЦК України недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору робить такий договір нікчемним, а в силу ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов»язані з його недійсністю, а тому, кожна із сторін зобов»язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Посилання позивача на наслідки невиконання відповідачем умов попереднього договору, а саме на те, що останній згідно з п.5.3 договору повинен сплатити йому 64000 грн. - подвійну суму завдатку, з огляду на викладене вище, є безпідставними.

Колегія суддів погоджується також з висновком суду про відсутність підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач у відповідності до положень ст..ст.57-60 ЦПК України не надав доказів на підтвердження позовних вимог в цій частині.

Разом з тим, на думку колегії, з мотивувальної частини рішення суду слід виключити посилання на те, що передані позивачем відповідачу грошові кошти не є завдатком, оскільки сторони при укладанні попереднього договору визначили, що грошові кошти передано в рахунок належних за основним договором платежів, на підтвердження зобов»язання і на забезпечення його виконання та є завдатком. У даному випадку, недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору робить такий договір нікчемним з усіма наслідками, передбаченими ЦК України, а тому за своєю природою дана обставина не несе в собі будь-яке правове навантаження.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України колегія суддів, -

Ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 березня 2015року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: