ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9737/15-ц
провадження № 2/753/5199/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Домарєва О.В.,

при секретарі - Ткачі А.Г.,

за участю: позивачки - ОСОБА_2, представника позивачки - ОСОБА_3, відповідача - ОСОБА_4, представника відповідача - ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», ОСОБА_4 «Про стягнення страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок ДТП», -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2015 року позивачка ОСОБА_2 звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, яким просила: 1) стягнути з ПАТ «СК«Україна» на її користь страхове відшкодування у розмірі - 46 762 грн. 47 коп. та сплачений судовий збір у розмірі - 467 грн. 62 коп; 2) стягнути з ОСОБА_4 на її користь матеріальну шкоду у розмірі - 9207 грн. 64 коп. моральну шкоду у розмірі - 23 000 грн. 00 коп., судові витрати: за вимоги майнового характеру - 92, 08 грн., за вимоги немайнового характеру - 243, 60 грн., витрати на правову допомогу -1750, 00 грн. з підстав, передбачених ст.ст.1166,1167ЦК України, ст.ст.3,33,35,36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та на їх обґрунтування посилалась на те, що 06.12.2014 року приблизно о 12 год. 15 хв. в м. Києві по просп. Ватутіна відбулась дорожньо-транспортна пригода, а саме водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Пежо» (д.н.з НОМЕР_4), внаслідок порушення ПДР, здійснив зіткнення з автомобілем позивача «Пежо» (НОМЕР_5). Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 15.01.2015 року винним у настанні ДТП визнано ОСОБА_4 На момент настання ДТП позивач був застрахований в ПАТ «СК «Україна».Вона одразу повідомила страхову компанію про настання страхового випадку, проте страхова компанія не виконала свої зобов'язання, передбачені Законом. Вона звернулась до спеціаліста - суб'єкта оціночної діяльності щодо вартості матеріального збитку, якого вона зазнала внаслідок ДТП. Відповідно до звіту -вартість матеріального збитку становить - 55 062, 11 грн., з яких: 47262, 47 грн. - вартість відновлювального ремонту, 7 799, 64 грн. - втрата товарної вартості, оскільки страхова компанія відшкодовує лише вартість відновлювального ремонту, розмір франшизи становить- 500 грн. Просила стягнути зі страхової компанії загальну суму страхового відшкодування - 47 230 грн. 09 коп., та судові витрати відповідно до закону. Зважаючи на те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 не була покрита зазначеною страховкою, просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь майнову шкоду, з урахуванням авто товарознавчого дослідження та за дефектування автомобіля після ДТП, а всього - 9 207, 64 грн. Враховуючи те, що з настанням ДТП, вона зазнала душевних страждань, відсутність пошкодженого авто суттєво та негативно вплинула на її життєвий ритм, з урахуванням того, що на момент ДТП вона перебувала на першому місяці вагітності та ця вагітність внаслідок ДТП була під загрозою зриву, просила стягнути з ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі - 23 000 тис. 00 коп. та витрати з надання юридичних послуг у розмірі - 1750 грн. 00 коп.

Представник позивача ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги та позицію позивачки підтримав повністю.

Представник відповідача ПАТ «СК «Україна» в судове засідання повторно не з'явився, але був належним чином повідомлений про місце, час та дату судового засідання, суду заяв та клопотань від нього не надійшло (а.с.80,88).

Зі згоди учасників судового процесу, суд ухвалив справу розглянути без участі представника зазначеного відповідача.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме: матеріальну шкоду з урахуванням всіх понесених судових витрат у розмірі - 11 000 тисяч гривень, моральну шкоду не визнавав, посилаючись на часткову доведеність позовних вимог що до нього належними доказами.

Представник відповідача ОСОБА_5 підтримала позицію відповідача, просила суд при винесенні рішення, врахувати те, що відповідач частково позовні вимоги визнав, а також врахувати обставину, що на утриманні відповідача знаходиться дружина та малолітня дитина.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є частково обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено те, що 06.12.2014 року приблизно о 12 год. 15 хв. в м. Києві по просп. Ватутіна, відбулась дорожньо-транспортна пригода.

19.11.2010 року постановою Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_4 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень (а.с. 11).

06.12.2014 року інспектором ВДАІ Деснянського ГУ МВС України в м. Києві, складено довідку, в якій вбачається, що внаслідок ДТП автомобіль позивачки отримав механічні пошкодження (а.с. 12).

У результаті ДТП, автомобілю позивача були завдані технічні пошкодження та відповідно до звіту № 2057 від 13.05.2015 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, сума шкоди завданої автомобілю становить - 55 062, 11 грн. (а.с. 18-20).

На день скоєння зазначеного ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована у відповідача ПАТ «СК «Україна», що підтверджується полісом обов'язкового страхового цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/0700598 від 22.08.2014 року, а строк дії полісу з 23.08.2014 року по 22.08.2015 року, тобто діяв на момент 06.12.2014 року (а.с. 13).

Позивачем 27.01.2015 року було повідомлено відповідача ПАТ «СК «Україна» про страховий випадок з наданням всіх необхідних документів, що підтверджується заявою (а.с. 17).

Згідно ч. 2, 3 ст. 10, ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 59, ч. 3, 4 ст. 60, ч. 3 ст. 61, ч. 2, 4 ст. 212, ч. 1 ст. 213, п. 1 ч. 1 ст. 214 Цивільного процесуального кодексу України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала.

Відповідно до ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р., вказаний нормативно-правовий акт регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Статтею 3 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 6 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно із статтею 33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Відсутність доказів у матеріалах справи підтверджує те, що страхова компанія не виконала своє зобов'язання щодо здійснення страхового відшкодування потерпілій особі, чим порушила права останньої, передбачені, зокрема нормами Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно із статтею 22 Закону України № 1961-IV при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до абз.1 ст. 29 Закону України № 1961-IV, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу Страховиком відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлюваним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п. 32.7 ст. 32 Закону України № 1961-IV, страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

Відповідно до ст. 9 Закону України № 1961-IV страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Відповідно до ст. 12 Закону України № 1961-IV страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Аналіз наведених обставин та вимог закону, дозволяє суду зробити висновок про те, що матеріальна відповідальність відповідача ПАТ «СК «Україна», внаслідок скоєння ДТП 06.12.2014 року доведена позивачем, та відповідно до чинного законодавства відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу майнову шкоду, завдану внаслідок ДТП у розмірі - 46 762 грн. 47 коп.

Таким чином, в цій частині позов задовольняється судом повністю.

Крім того, статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Звітом № 2057, який вище згаданий, встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого Позивачу внаслідок пошкодження її транспортного засобу, який полягає у вартості відновлювального ремонту та втрати товарної вартості, становить 55 062,11 грн., а розмір страхового відшкодування складає 46 762,47 грн., а відтак різниця, яка підлягає стягненню із Відповідача ОСОБА_4 на користь позивача вираховується наступним чином: 55 062,11 - 46 762,47 = 8 299,64 грн.

Крім того, позивачка ОСОБА_2 також понесла інші збитки: - вартість за проведення експертної оцінки пошкодження становить -500,00 грн., що підтверджується актом виконаних робіт за договором № 1593 від 10.12.2014 року та квитанцією № 1593 від 17.12.2014 року (а.с. 55, 57).- дефектування автомобіля після ДТП в ТОВ «Ілта». відповідно до наряду-замовлення № зн-23950 та квитанції № від 10.12.2014 року - 408 грн. 00 коп. (а.с. 58, 59).

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Стаття 1187 ЦК України передбачає, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Аналіз сукупності наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що з відповідача ОСОБА_4, як з особи, винної у завданні шкоди, на користь позивачки ОСОБА_2, як потерпілої, підлягає стягненню майнова шкода, яка не покривається страховим відшкодуванням, в розмірі: 9 207,64 грн.

Таким чином, в цій частині позов задовольняється судом також повністю.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушення нормальних життєвих зв'язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно із статтею 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Судом встановлено, що як на момент скоєння ДТП так і на день розгляду справи відповідно до висновку від 06.01.2015 року ультразвукового дослідження позивачка знаходилась та знаходиться у стані вагітності (а.с. 60,61,62,63). Наслідки ДТП можуть вплинути на стан здоров'я плоду та майбутньої дитини. Внаслідок суттєвого пошкодження належного їй авто та неможливістю його використання, враховуючи зазначений стан, був суттєво порушений нормальний життєвий ритм позивачки впродовж тривалого часу, пов'язаний з необхідністю прибуття на роботу, до лікаря, до страховою компанії, адвоката, експерта тощо.

Згідно п. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Обговорюючи доведеність позовних вимог позивачки про відшкодування моральної шкоди на суму 23000 грн., суд, враховуючи, що вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від майнових вимог, які задоволено повністю, а також наведені обставини та наявні докази на підтвердження заподіяної моральної шкоди,приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову в цій частині у розмірі - 13 000 тисяч гривень.

А в цілому позовні вимоги задовольняються судом частково.

Квитанцією № 211 від 14.05.2015 року підтверджується, що позивачка сплатила за договором про надання юридичних послуг № 14/05/15-ЮП/IL від 14.05.2015 року -1750 грн. 00 коп. в якості витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. Згідно з п.2 ч.3 цієї ж статті до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, зокрема належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати

Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 № 4191-VI розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Станом на 01.01.2015 року розмір мінімальної заробітної плати становить 1218 грн. 00 коп. Таким чином, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу становить 487,20 грн. за 1 годин роботи.

Таким чином, на підставі вище викладеного та відповідно до документів, доданих до позовної заяви, необхідно стягнути із ОСОБА_4 - 1750 грн. 00 коп. та судові витрати за вимоги майнового характеру - 92 грн. 08 коп., за вимоги немайнового характеру - 243 грн. 60 коп.

На підставі наведеного та керуючись 22, 23, 79, 1166, 1167, 1194 ст.ст. ЦК України та ч. 2, 3 ст. 10, ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 59, ч. 3, 4 ст. 60, ч. 3 ст. 61, ч. 2, 4 ст. 212, ч. 1 ст. 213, п. 1 ч. 214, ст. ст. 7, 10, 11, 15, 57, 60, 88, 209, 212- 215 ЦПК України, Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 № 4191-VI, ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 ,суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», ОСОБА_4 «Про стягнення страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок ДТП» - задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» (, адреса: м. Київ, вул. Ревуцького, 42-Г) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) страхове відшкодування у розмірі 46 762 грн. 47 коп.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» (, адреса: м. Київ, вул. Ревуцького, 42-Г) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) сплачений судовий збір у розмірі 467 грн. 62 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, проживає за адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) матеріальну шкоду у розмірі 9207 грн. 64 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, проживає за адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) моральну шкоду у розмірі 13 000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, проживає за адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) судові витрати: 92, 08 грн., за вимоги майнового характеру 243, 60 грн., за вимоги немайнового характеру, 1750, 00 грн., витрат на правову допомогу, а всього стягнути - 2085 грн. 68 коп.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів через Дарницький районний суд м. Києва з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Домарєв