Справа № 635/5055/14-ц
Провадження № 2/635/88/2015
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
22 травня 2015 року Харківський районний суд Харківської області в складі:
Головуючого- судді Шинкарчука Я.А.
при секретарі судового засідання Лескіної Г.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи Височанська селищна рада Харківського району Харківської області, про усунення перешкод у користуванні у користуванні земельною ділянкою, зобовязання вчинити певні дії та відновлення стану, що існував до порушення, відшкодування моральної шкоди, -
Позивач звернувся до суду із позовом, який неодноразово уточнював та в остаточній редакції просить захистити його порушене право користування вулицею Транспортна в с. Високий Харківського району Харківської області, усунути перешкоди у проходу та проїзду по вказаній вулиці користуванні власною земельною ділянкою, що розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, смт Високий, вул. Транспортна, 1-з шляхом зобовязання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 демонтувати ворота та огорожу, що встановлені по вул. Транспортній смт Високий Харківського району Харківської області та створюють вуличний тупик.
У ході судового розгляду справи представники позивача підтримали позовні вимоги та пояснили про обставини, викладені вище.
Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, якою підтримує позовні вимоги, просить розглянути справу у його відсутність та ухвалити заочне рішення.
Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні документи, заперечень за позовом та заяву про розгляд справи у їх відсутність не надали.
Третя особа Височанська селищна рада у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у відсутність її представника.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення.
В звязку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши надані докази, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Позивач є власником земельної ділянки площею 0,0727 га за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Високий, вул. Транспортна, 1з для будівництва та обслуговування житлового будинку. Право власності позивача підтверджується державним актом на право приватної власності на землю, виданим на підставі рішення виконавчого комітету Височанської селищної ради від 14.12.1999 року № 678. Згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки у державному акті, межа від А до Б є землею селищної ради (вулицею Транспортною)
Як вбачається з плану забудови ділянки, виділеної ОСОБА_1, проїзд до земельної ділянки передбачений по вул. Транспортній, а також з боку вулиці Дружби у с. Високий.
Згідно повідомлення відділу містобудування та архітектури Харківської районної державної адміністрації від 16.07.2012 року № 102, генеральний план забудови житлового кварталу по вул. Транспортній в с. Високий у відділі відсутній, земельні ділянки відводили громадянами, згідно індивідуальних проектів, погоджених архітектором Харківського району.
Згідно інформації відділу містобудування та архітектури Харківської районної державної адміністрації від 14.09.2012 року № 140, за наявними у відділі даними у 1989 році ОСОБА_4 було виділено земельну ділянку в с. Високий по вул. Транспортній, 4, згідно рішення виконкому Харківської районної ради № 139 від 21.02.1989 року загальною площею 1000 кв.м. відповідної конфігурації, згідно плану забудови земельної ділянки. Рішенням виконкому Височанської селищної ради № 597 від 08.12.1998 року було змінено конфігурацію земельної ділянки № 4 по вул. Транспортній в с. Високий та збільшена її площа. На час зміни конфігурації та площі земельної ділянки остання вже належала відповідачу ОСОБА_5
Згідно проекту забудови, затвердженим вищевказаним рішенням до земельної ділянки по вул. Транспортній, 1з, що належить позивачу, був передбачений проїзд по вул.. Транспортній.
Як вбачається з плану та проекту забудови земельної ділянки № 4 по вул. Транспортній так і плану забудови земельної ділянки № 1з по цій вулиці, утворення вуличного тупика забудовою земельних ділянок не передбачено, проїзд до земельної ділянки позивача передбачений по вул. Транспортній.
Згідно повідомлення відділу містобудування та архітектури Харківської районної державної адміністрації від 30.07.2014 року № 198, генеральний план забудови житлового кварталу в с. Високий у відділі містобудування та архітектури відсутній.
Як вбачається листа Держземінспекції у Харківській області від 17.07.2009 року, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 встановлено, що власником домоволодіння № 4а по вул. Транспортній є ОСОБА_2, а власником домоволодіння по вул.. Дружби, 2а є ОСОБА_3, домоволодіння розташовані на неприватизованих земельних ділянках. Вулиця Транспортна є тупиковою та на момент обстеження обмежена домоволодінням ОСОБА_2
Рішенням Височанської селищної ради Харківського району від 13.07.2010 року № 218 встановлено, що на території вул. Дружби в с. Високий ОСОБА_2 тимчасово зберігаються дрова, ґрунт, які роблять неможливими проїзд по вулиці, дорога є непроїзною, має місце перекриття вулиці Дружби воротами, встановленими ОСОБА_2 Також, має місце перекриття вулиці Транспортної воротами, ОСОБА_2 стверджує, що земельна ділянка, перекрита воротами знаходиться у його законному володінні і призначена для вїзду до його домоволодіння, проте правовстановлюючих документів не надав. Вказаним рішенням ОСОБА_2 зобовязано звільнити територію по вул. Дружби від належних йому дров, відкрити проїзд по вул. Дружби. З питання самовільного захоплення земельної ділянки ОСОБА_2 рекомендувати ОСОБА_1 звернутися до компетентних органів та користуватися проїздом по вул. Дружби.

Відповідно до ч. 5 ст. 158 ЗК України, у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом.

Судом встановлено, що відповідач не звертався до суду з приводу незгоди з вищевказаним рішенням. На виконання рішення органу місцевого самоврядування, ворота по вул. Дружба були демонтовані.

Суд вважає доведеним, що внаслідок встановлення відповідачем воріт та огорожі за адресою с. Високий, вул. Транспортна, 4а, проїзд до земельної ділянки позивача по вулиці Транспортній став неможливим. Вказану обставину не було спростовано відповідачами по справі.

Це також підтверджується наданим відділом містобудування та архітектури топографо-геодезичним зніманням (індивідуальна житлова забудова в с. Високий, вул.. Транспортна, виконаного Архітектурно-планувальним бюро Харківського району).

Судом встановлено, що позивач звертався до Височанської селищної ради із заявою про неможливість проїхати до належної йому земельної ділянки по вул. Транспортній, через встановлення огорожі та воріт відповідачем ОСОБА_2

Як вбачається з листа Височанської селищної ради від 29.04.2008 року № 257, на заяву ОСОБА_1 про можливість проїзду по вул. Транспортній в с. Високий, надано наступне розяснення. За матеріалами забудови вул. Транспортної, виконаними КП «Архітектурне бюро Харківського району» земельна ділянка під № 4-а стала Тупиковою. В 2005 році ОСОБА_2 став власником домоволодіння № 4а по вул. Транспортній на підставі договору дарування, та відповідно до діючого земельного законодавства до нього перейшло право користування земельною ділянкою за вказаною адресою. Що стосується проїзду, селищна рада розяснила, що земельна ділянка позивача розташована по вул.. Транспортній, 1з із заїздом з вул. Дружби, не межує з земельними ділянками ОСОБА_2 та ОСОБА_3, тому претензії до них є необґрунтованими.

Суд не погоджується з позицією Височанської селищної ради, у звязку з наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Як встановлено у п. «б» ч. 1 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема щодо: здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів; вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом.

З даних інвентарної книги на домоволодіння за адресою: с. Високий, вул. Транспортна, 4а, вбачається, що відповідачу ОСОБА_2 вказане домоволодіння належить на праві власності на підставі договору дарування від 14.10.2005 року. Земельна ділянка, на якій розташоване домоволодіння не приватизована, та, відповідно до ст. 120 ЗК України, перебуває у користуванні відповідача.

Суду не надано даних про те, що внаслідок зміни конфігурації та площі земельної ділянки № 4а по вул. Транспортній, відповідач ОСОБА_2 отримав право користування земельною ділянкою по вул. Транспортній, яка використовується в якості проїзду по вулиці, у тому числі й підїзду до земельної ділянки позивача.

Містобудівна документація забудови житлового кварталу с. Високий відповідачами не надавалася, суду не надано доказів на підтвердження тих обставин, що саме таким чином планувалася забудова вул. Транспортної і необхідність перекриття частини земельної ділянки, яка використовується мешканцями вул. Транспортної в якості проїзду до житлових будинків є обґрунтованим, при створенні тупикової вулиці замість проїзної було враховано думку територіальної громади с. Високий, перекриття вулиці Транспортної відповідає державним будівельним нормам.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. 10 Закону України «Про планування та забудову територій», містобудівна документація затверджується відповідно місцевою радою з визначенням строку її дії та переліку раніше прийнятих рішень, що втрачають чинність, а також тих рішень, до яких необхідно внести відповідні зміни.

Зміни в містобудівній документації вносяться рішенням ради, яка затвердила містобудівну документацію, після погодження з відповідним спеціально-уповноваженим органом з питань містобудування та архітектури.

Так, ч. 1 ст. 12 ЗК України встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; організація землеустрою; координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; вирішення земельних спорів.

Відповідно до ст. 38 вкзаного кодексу до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Згідно ст. 39 ЗК України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Відповідно до ч. 1 ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

П «а» ч. 4 цієї ж статті кодексу передбачено, що до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

Відповідно до вимог ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; г) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

При таких обставинах, суд дійшов висновку про необхідність захистити порушене право позивача шляхом зобовязання відповідача ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: Харківська область, Харківський район, смт Високий, вул. Транспортна, 1-з, а саме демонтувати ворота та огорожу, що встановлені по вул. Транспортній смт Високий Харківського району Харківської області та створюють вуличний тупик.

Що стосується позовних вимог до відповідача ОСОБА_3, суд зазначає, що відповідачем на надано суду доказів на підтвердження порушення прав позивача з боку відповідача ОСОБА_3

Як зазначено позивачем в уточненій позовній заяві, ворота та огорожа по вул. Дружби в с. Високий були демонтовані та прохід по вул. Дружба став вільним, таким чином, на день розгляду справи право проходу або проїзду позивача по вул. Дружби в с. Високий не порушене.

Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, у звязку з наступним.

Як розяснено в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно п. 5 Постанови, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягає зясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього і в її заподіянні.

Позивачем не надано відомостей про понесені втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, не обґрунтовано розмір компенсації морального відшкодування, не вказано з яких міркувань позивач виходив, обчислюючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

При предявленні позовної заяви до суду позивачем було сплачено судовий збір у сумі 8,50 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30,00 гривень.

Питання про розподіл понесених позивачем судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Судовий збір, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та витрати по оплаті судової будівельно-технічної експертизи суд стягує з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11, 59, 60, 61, 79, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. 19 Конституції України, ст.ст. 12, 38, 39, 78, 83, 152, 158 ЗК України, ст.ст. 23, 280, 391, 1167 ЦК України, ст.ст. 26, 33 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст. 10 Закону України «Про планування та забудову територій», Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи Височанська селищна рада Харківського району Харківської області, про усунення перешкод у користуванні у користуванні земельною ділянкою, зобовязання вчинити певні дії та відновлення стану, що існував до порушення, відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: Харківська область, Харківський район, смт Високий, вул. Транспортна, 1-з.

Зобовязати ОСОБА_2 демонтувати ворота та огорожу, що встановлені по вул. Транспортній смт Високий Харківського району Харківської області та створюють вуличний тупик.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 22 гривні (двадцять дві) 75 копійок з кожного.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст.. 229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: