Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2015 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді - Пустовіт О.Г., при секретарі - Гарасюта Л.К., за участю позивачки за первісним позовом, відповідачки за зустрічним позовом - ОСОБА_1, представника позивача за первісним позовом, представника відповідача за зустрічним позовом - ОСОБА_2, відповідачів за первісним позовом, позивачів за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника відповідача за первісним позовом, представника відповідача за зустрічним позовом - ОСОБА_5, розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визначення частки у спільній сумісній власності, визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування, зустрічну позовну заяву ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання факту спільного проживання зі спадкодавцем, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2014 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визначити, що частка померлої ОСОБА_7 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становила 1/3 та визнати за нею право власності на 1/3 двохкімнатної квартири АДРЕСА_2 - загальною площею 45,2 кв.м. , житловою площею 27,6 кв.м., загальною ринковою вартістю 45000 грн. та розташованої на сьомому поверсі дев'ятиповерхового будинку в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4.

В обґрунтування позову вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла її донька ОСОБА_7, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_3, яка належала померлій на підставі Свідоцтва на право власності на житло, виданого 04.06.1993 року органом приватизації Управління житлово-комунального господарства Криворізької міської ради народних депутатів. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням органу приватизації від 17 березня 1993 року № 4172. Квартира складається із двох кімнат, має загальну площу 45,2 кв.м., житлову площу 27,6 кв.м. та розташована на сьомому поверсі дев'ятиповерхового будинку. Відповідно Звіту про оцінку майна, виконаного суб'єктом оціночної діяльності - фізичною особою підприємцем ОСОБА_8 від 29.10.2014 року оціночна ринкова вартість 1/3 частини двохкімнатної квартири АДРЕСА_4 45000 грн.

Співвласниками квартири АДРЕСА_5 є колишній чоловік померлої ОСОБА_4 та її донька ОСОБА_3. В квартирі на момент смерті її доньки був зареєстрований тільки ОСОБА_4.

Вона та дочка померлої ОСОБА_3 є спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_7 Вона в установлений законом строк звернулася до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Дочка померлої ОСОБА_3 в установлений законом строк з заявою про прийняття спадщини після смерті матері не звернулась і таким чином пропустила строк для прийняття спадщини. Їй місце мешкання онучки ОСОБА_3 не відоме, приблизно п'ять років назад вона була зареєстрована за адресою по АДРЕСА_10 , а потім за рішенням суду була знята з реєстраційного обліку.

21 жовтня 2014 року вона звернулася до Другої Криворізької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте, в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом постановою державного нотаріуса Другої Криворізької державної нотаріальної контори Бикановим Р.І. від 21.10.2014 року їй було відмовлено з тих підстав, що вона не має можливості надати державному нотаріусу оригінал правовстановчих документів на квартиру АДРЕСА_6, а саме Свідоцтво про право власності на житло, видане 04.06.1993 року органом приватизації Управління житлово-комунального господарства Криворізької міської ради народних депутатів, оскільки воно знаходиться у ОСОБА_4, який не надає його її для представлення нотаріусу.

Тому вважає, що частки всіх співвласників квартири, в тому числі і померлої ОСОБА_7 в спільній сумісній власності - квартирі були рівними і їй належала її 1/3 частина. Відповідачам - ОСОБА_4 та ОСОБА_3, як співвласникам, теж належить по 1/3 частини квартири кожному.

Оскільки спадкоємець за законом - ОСОБА_3 не прийняла спадщину після смерті своєї матері, вона має право на 1/3 частину квартири АДРЕСА_7.

В лютому 2015 року позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_3 звернулись до суду з зустрічної позовною заявою до ОСОБА_1 в якій просили суд визнати факт постійного спільного проживання ОСОБА_3 зі спадкодавцем ОСОБА_7 на день смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_4.

В обґрунтування позову вказали, що квартира АДРЕСА_8 належала їм та померлій ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності, оскільки була приватизована ними 04.06.1993. Вони та спадкодавець ОСОБА_7 були однією сім'єю. Чоловік ОСОБА_3, дружина ОСОБА_7 та, на той час неповнолітня, донька ОСОБА_3 на момент приватизації майна були зареєстровані за вказаною адресою. Квартира була приватизована у спільну сумісну власність. Коли вона досягла 16 років та отримала паспорту, її бабуся ОСОБА_1 запропонувала зареєструвати її за своєю адресою по АДРЕСА_10. Так і було вчинено, хоч мешкати вона продовжувала разом з батьками. У 1997 році батьки розлучились, але продовжували мешкати у спірній квартирі. Приблизно у 2003 року ОСОБА_3 пішов з квартири мешкати в інше місце, так як створив нову сім'ю, але залишився зареєстрованим у спірній квартирі до теперішнього часу. Спадкодавець ОСОБА_7 також створила нову сім'ю і почала мешкати у спірній квартирі зі своїм цивільним чоловіком. Вона ж лишалась мешкати з матір'ю та її співмешканцем. ІНФОРМАЦІЯ_5 вона народила сина, який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_10, але продовжували мешкати за адресою: АДРЕСА_1. Через постійні сварки з чоловіком матері вона була вимушена піти мешкати до свого цивільного чоловіка за адресою: АДРЕСА_11. Бабуся в судовому порядку позбавила її права користування житлом та зняла її з реєстрації за адресою: АДРЕСА_10, а її дитина залишилась там зареєстрованою.

Приблизно у 2009 році спадкодавець ОСОБА_7 переїхала мешкати до свого цивільного чоловіка за адресою: АДРЕСА_12.

Деякий час у спірній квартирі ніхто не мешкав. Дізнавшись, що квартира порожня вона, з погодженням з батьком ОСОБА_3 та матір'ю ОСОБА_7 вселилась до спірної квартири. Вона неодноразово зверталась до матері з проханням зареєструвати її у квартирі, мати обіцяла її прописати, але зволікала, посилаючись на різні причини. З 2012 року по теперішній час вона мешкає у спірній квартирі, що підтверджується актом від 22.01.2015.

ОСОБА_1 ввела в оману державного нотаріуса зазначивши в заяві, що крім неї інших спадкоємців у померлої ОСОБА_7 не має, достеменно знаючи про існування доньки, а також знаючи, що вона є співвласником квартири, частина якої складає спадкове майно.

У судовому засіданні позивачка за первісним позовом, відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просили задовольнити, посилаючись на ті самі підстави. З зустрічними позовними вимогами не згодні та просили відмовити в повному обсязі.

У судовому засіданні відповідачка за первісним позовом, позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_5 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали, просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Свої позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

У судовому засіданні відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Свої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона є донькою ОСОБА_1 Мати не хотіла вступати у спадщину. На день смерті ОСОБА_7 в квартирі ніхто не мешкав, померла мешкала на АДРЕСА_1. ОСОБА_7 була у поганих стосунках з донькою ОСОБА_3, не хотіла, щоб вона мешкала в її квартирі. Зі слів сестри знаю, що в квартирі ніхто не живе, її здають, і за ці кошти живуть.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона є невісткою ОСОБА_1 Знає її 40 років, гарні відносини. Жили окремо, але на свята зустрічалися. Пізніше дізналась, що ОСОБА_7 розлучилась з чоловіком. Потім дізналась, що ОСОБА_3 бабуся виписує зі своєї квартири. На момент смерті ОСОБА_7 мешкала на АДРЕСА_1 з цивільним чоловіком, а квартиру здавала. З ОСОБА_7 зустрічалась у гостях і вона казала, що мешкає на вул. Ватутіна. Хто жив там останнім часом, їй не відомо, але ОСОБА_7 точно там не мешкала.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що вона є родичкою сторін. Квартира належала їм трьом. Після розірвання шлюбу ОСОБА_7 не довго там мешкала, поїхала до свого цивільного чоловіка на Божедарівку. Хто жив в квартирі вона не знає. ОСОБА_3, після народження дитини, мешкала у свекрухи на Зарічному, потім трохи мешкала у бабусі ОСОБА_1 В квартирі не була, але зі слів померлої знає, що вони її здавали.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив, що він цивільний чоловік ОСОБА_7 Спочатку жили у неї, а приблизно семи років назад переїхали до нього. В квартиру пустили квартирантів, а потім квартира була пуста. Відповідачка там не мешкала, бо мати її не пускала, тому що вона гуляє та п'є. Де ОСОБА_3 мешкала на день смерті ОСОБА_7, не знає. Ключі від квартири були тільки у них.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що він є братом ОСОБА_4 Між померлою та донькою були не дуже добрі стосунки. Після розлучення брат поїхав, а вони залишились. Знає, що останні роки вони спілкувалися. Коли ОСОБА_7 виїхала з цивільним чоловіком, то донька лишилась мешкати в квартирі. Це було приблизно у 2012 році. Раз в місяць вони приїжджали з ОСОБА_3, то ОСОБА_3 там була, а коли не було, вони ключем відчиняли двері і бачили, що в квартирі живуть. У брата ключі були. За квартирантів нічого не знає. Померла жила на АДРЕСА_1, а ОСОБА_3 в квартирі.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснила, що вона є подругою ОСОБА_3 З народження мешкала в квартирі по вул. Ватутіна, потім якийсь період мешкала на Зарічному. З 2012 року по теперішній час вона мешкає в квартирі.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив, що він є цивільним чоловіком ОСОБА_3 З 2013 року мешкає в квартирі дружини. Де мешкала ОСОБА_3 до 2013 року йому не відомо. На день смерті ОСОБА_7 мешкала окремо від доньки.

Дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши сторони, допитавши свідків, суд вважає необхідним у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визначення частки у спільній сумісній власності, визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування - відмовити в повному обсязі, у зустрічному позові ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання факту спільного проживання зі спадкодавцем - відмовити в повному обсязі.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_7 14.04.1979 уклали шлюб, який зареєстровано Жовтневим відділом РАГС м. Кривого Рогу. Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 04.06.1993, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Криворізького міськвиконкому - квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_3.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області , шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 розірвано, на підставі про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №712 від 10.11.2005.

Згідно довідки комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" №135498 від 12.09.2014, станом на 31.12.2012 частка квартири, розташованої в АДРЕСА_9, зареєстрована на праві спільної сумісної власності в КП ДОР "Криворізьке ЮТІ" в реєстровій книзі 12П-105-5956 на ім'я: ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради народних депутатів, згідно з розпорядженням №4172 від 17.03.1993.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 померла, згідно свідоцтва про смерть, виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції 23.05.2014, зроблено відповідний актовий запис №399 від 06.03.2014.

З довідки, виданої комунальним підприємством "Житлово-експлуатаційна організація №31" №1020 від 26.06.2014 вбачається, що на момент смерті ОСОБА_7 в квартирі АДРЕСА_3 прописаний ОСОБА_4.

ОСОБА_1, мати померлої ОСОБА_7, 21.10.2014 звернулась до Другої Криворізької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Згідно постанови державного нотаріуса Другої Криворізької державної нотаріальної контори Биканова Р.І. від 21.10.2014 гр. ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири в зв'язку з не поданими відомостями (інформацією) та документами, а саме Свідоцтвом про право власності на квартиру, необхідним для вчинення нотаріальної дії.

ОСОБА_3, донька померлої ОСОБА_7, 09.01.2015 звернулась до Другої Криворізької державної нотаріальної контори для оформлення Свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало її матері ОСОБА_7, яка на день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. Згідно постанови державного нотаріуса Другої Криворізької державної нотаріальної контори Биканова Р.І. від 09.01.2015 гр. ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно в зв'язку з тим, що вона пропустила шестимісячний строк прийняття спадщини.

Відповідно до частини 12 абзацу 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7, у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч. 2 ст. 370, ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України).

Після смерті ОСОБА_7 була відкрита спадщина у вигляді 1/3 частки квартири під номером АДРЕСА_1

Відповідно до ст.1220 Цивільного кодексу України датою відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданим відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану.

За змістом ст.1217 Цивільного кодексу України після смерті спадкодавця відкривається спадщина для спадкування за законом або за заповітом.

У відповідності до ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки їх майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Спадкування за законом здійснюється почергово, що передбачено ч. 1 ст. 1258 ЦК України.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

За змістом ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3, як спадкоємець першої черги, зверталась до Другої криворізької державної нотаріальної контори з заявою для оформлення Свідоцтва про право на спадщину за законом, але їй було відмовлено в зв'язку з тим, що вона пропустила шестимісячний строк прийняття спадщини.

Таким чином, належна оцінка доказів вказує на те, що позовні вимоги ОСОБА_18 не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Роз'ясненнями викладених в п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року №7 При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК (2947-14) про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 проживає без реєстрації з 2012 року за адресою: АДРЕСА_1, згідно акту, виданого ТОВ "Керуюча компанія "ДОМ.КОМ" від 22.01.2015., а згідно пояснень свідків, померла ОСОБА_7 на момент смерті мешкала з цивільним чоловіком ОСОБА_14 на АДРЕСА_1. Тому відсутні підстави для встановлення факту спільного проживання ОСОБА_3 зі спадкодавцем ОСОБА_7 Даний факт не спростовано позивачем у суді. Також не вбачається, що ОСОБА_3 вела спільне господарство, мала спільні права та обов'язки зі спадкодавцем ОСОБА_7

Таким чином, суд дійшов висновку, що факт постійного сумісного проживання ОСОБА_3 зі спадкодавцем ОСОБА_7 на день смерті останньої - не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому безпідставні, і задоволенню не підлягають.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 10, частин 1, 4 ст. 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Суд прийшов до висновку про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту спільного побуту та взаємності прав та обов'язків , відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед установленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 1217, 1220, 1226, 1258, 1261, 1269 Цивільного кодексу України, ст. 3 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визначення частки у спільній сумісній власності, визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання факту спільного проживання зі спадкодавцем - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення усіма учасниками процесу в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. Г. Пустовіт