Ухвала

іменем україни

23 червня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Євтушенко О.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 02 червня 2015 року,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельно-монтажно торгівельна компанія «Лів Електра Україна» до виконавчого комітету Вінницької міської ради, ОСОБА_2 про скасування свідоцтва про право приватної власності на нежитлове приміщення,

в с т а н о в и в:

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від

09 липня 2014 року позовні вимоги ТОВ «Виробничо-будівельно-монтажно торгівельна компанія «Лів Електра Україна» до виконавчого комітету Вінницької міської ради, ОСОБА_2 про скасування свідоцтва про право приватної власності на нежитлове приміщення задоволено. Скасовано свідоцтво про право власності від 12 квітня 2012 року, видане виконкомом Вінницької міської ради на імʼя ОСОБА_2 на нежитлове приміщення АДРЕСА_1, загальною площею 1 957,4 кв. м. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 28 серпня

2014 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від

09 липня 2014 року скасовано, закрито провадження у справі з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 березня 2015 року ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 28 серпня 2014 року скасовано, справу направлено до апеляційного суду для продовження розгляду.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 02 червня

2015 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від

09 липня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 02 червня 2015 року та закрити провадження у справі, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходили з положень ст. 182 ЦК України, ст. 93 ЗК України, ст. 6 Закону України «Про оренду землі», п. 4.3 Тимчасового положення «Про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно» від 7 лютого 2002 року № 7/5, та взято до уваги рішення суду про визнання права власності на спірне нежитлове приміщення за ОСОБА_2 скасовано, а отже порядок видачі оспорюваного свідоцтва порушено, що дає підстави для його скасування.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. ст. 2, 17 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів суб'єктів права у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування при здійсненні ними владних управлінських функцій; компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Судами встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 02 грудня 2011 року визнано за ТОВ «ВБМТК «Лів Електра Україна» право приватної власності на самочинно збудоване нежитлове приміщення загальною площею 1 957,4 кв.м, розташоване по АДРЕСА_1.

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 12 березня 2012 року звернуто стягнення на нерухоме майно - нежитлове приміщення площею 1 957,4 кв. м, що розташовано по АДРЕСА_1, яке є предметом договору застави від 19 серпня 2009 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «ВБМТК «Лів Електра Україна». Визнано за ОСОБА_2 у порядку звернення стягнення на майно за договором застави від 19 серпня 2009 року право власності на вказане нежитлове приміщення.

25 червня 2012 року рішенням апеляційного суду Вінницької області рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 02 грудня 2011 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «ВБМТК «Лів Електра Україна» про визнання права власності на самовільно збудоване нежитлове приміщення відмовлено.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 18 вересня 2012 року у зв'язку з переглядом рішення за ново виявленими обставинами, рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 12 березня 2012 року скасовано.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 квітня

2013 року позов ОСОБА_2 до ТОВ «ВБМТК «Лів Електра Україна», третя особа - ОСОБА_4, про звернення стягнення на майно та визнання права власності залишено без розгляду.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про те, що спір слід розглядати в порядку цивільного судочинства, оскільки встановив, що предметом спору у даній справі є цивільно-правові відносини, які виникають із захисту порушеного права власності на обʼєкт нерухомого майна.

Із матеріалів касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 02 червня 2015 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельно-монтажно торгівельна компанія «Лів Електра Україна» до виконавчого комітету Вінницької міської ради, ОСОБА_2 про скасування свідоцтва про право приватної власності на нежитлове приміщення, відмовити.

Копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ разом із доданими до касаційної скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ: О.І. Євтушенко