Номер провадження 2/754/2631/15
Справа №754/4337/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

22.06.2015 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Таран Н.Г.

за участю секретаря судового засідання Чернишової А.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Деснянський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа:Деснянський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до ордеру на жиле приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу, виданому Виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів серії Ж № 056926 від 18.06.1986 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 зі сім'єю із трьох осіб отримав право на зайняття жилого приміщення в будинку Житлово-будівельного кооперативу «Промбудівельник-7», а саме квартири АДРЕСА_1. Відповідно довідки виданої правлінням Житлово-будівельного кооперативу «Промбудівельник-7» № 5 від 20.03.2015 року, позивач в повному обсязі виплатив пайовий внесок по квартирі та став її власником, проте на сьогоднішній день право власності позивача на дану квартиру ще не зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно зазначеного ордеру та технічних даних на квартиру, належна позивачу на праві власності квартира складається з трьох житлових кімнат та має загальну площу - 69,72 кв.м, у тому числі житлову площу - 41,62 кв.м. В даній квартирі зареєстровані та постійно проживають позивач, його дружина ОСОБА_3, його син ОСОБА_4, та онук ОСОБА_5 Крім цього, в спірній квартирі зареєстрована його колишня невістка, ОСОБА_2, проте в дійсності за вказаним місцем реєстрації вона не проживає з липня 2013 року. В минулому син позивача та відповідач перебували у шлюбі. В зв'язку з цим, 10.06.1999 року позивач зареєстрував місце проживання відповідача в своїй квартирі і в подальшому його син та відповідач разом із своєю дитиною дійсно проживали в належній позивачу квартирі. Проте з часом сімейне життя між сином позивача та відповідачем не склалось, їх стосунки погіршились, що призвело до фактичного розірвання їх подружніх відносин і на сьогоднішній день вони перебувають в процесі розірвання їх шлюбу. В липні 2013 року, відповідач зібрала свої речі та переїхала в інше постійне місце проживання, проте з реєстрації свого місця проживання в квартирі позивача не знялась. Після того, як відповідач змінила своє місце проживання, всі витрати по утриманню квартири в належному стані, в тому числі сплату рахунків за комунальні послуги, позивач сплачує самостійно і відповідач ніколи не допомагає в цьому. Враховуючи вищевикладене, позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх майнових прав із позовом про усунення перешкод у користуванні та розпоряджанні своїм майном, шляхом позбавлення відповідача права на користування жилим приміщенням належної позивачу на праві власності квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, суду пояснив, відповідач є його колишньою невісткою. Сімейне життя між його сином та відповідачем не склалося, їх стосунки погіршились, що призвело фактичного розірвання їх подружніх відносин і на сьогоднішній день шлюб між ними рішенням Деснянського районного суду м. Києва розірвано. Відповідач в квартирі фактично не проживає з липня 2013 року без поважних причин. Перешкод в користуванні житлом їй ніхто не чинив. Вказував на те, що не має матеріальної можливості сплачувати комунальні послуги за не проживаючого в квартирі колишнього члена сім'ї, тому формальна прописка відповідача порушує його право як власника квартири на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і просив їх задовільнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про поважні причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Третя особа: Деснянський районний відділ Гловного управління Державної міграційної служби України в м. Києві в судове засідання свого представника не направив, однак до суду надійшло письмове повідомлення про розгляд справи у відсутності уповноваженого представника. (а.с. 41)

Суд, заслухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до ордеру на жиле приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу, виданому Виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів серії Ж № 056926 від 18.06.1986 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зі сім'єю із трьох осіб отримав право на зайняття жилого приміщення в будинку Житлово-будівельного кооперативу «Промбудівельник-7», а саме квартири АДРЕСА_1 (а.с.11).

Відповідно довідки виданої правлінням Житлово-будівельного кооперативу «Промбудівельник-7» № 5 від 20.03.2015 року, позивач в повному обсязі виплатив пайовий внесок по квартирі (а.с.12).

З довідки Форма № 3 від 05.02.2015 року Житлово-будівельного кооперативу «Промбудівельник-7» вбчається, що в спірній квартирі, крім позивача, зареєстровані його дружина - ОСОБА_3, син - ОСОБА_4, онук - ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_2 (.с.15).

Як видно з актів комісії Житлово-будівельного кооперативу «Промбудівельник-7» від 02.02.2015 року, 20.06.2015 року відповідач ОСОБА_2 з липня 2013 року не проживає на спірній житловій площі (а.с.14,44).

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 02.06.2015 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.45).

Як видно з актів комісії ТОВ «ЖЕО-103 Голосіївського району» від 23.07.2014 року, від 28.08.2014 року, від 25.09.2014 року, від 30.10.2014 року, від 26.11.2014 року відповідачі на спірній житловій площі не проживають.

Відповідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно ч. 3 ст. 384 Цивільного кодексу України, у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

В ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, визначено поняття права власності, що є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст. 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частина 1 ст. 405 Цивільного кодексу України, визначає поняття особистого сервітуту, згідно якого, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

При цьому, п. 4 ч. 1 ст. 406 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою для припинення особистого сервітуту є припинення обставини, яка була підставою для його встановлення.

Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України, особа визнається такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.

Статтею 71 Житлового кодексу України, встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач втратила право користування спірним жилим приміщенням, добровільно залишивши спірне жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживає, не сплачує витрати за користування житловим приміщенням, комунальних послуг, що дає суду підстави визнати її такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 71, 72, ЖК України, ст.ст. 316, 317, 321, 384, 391, 405, 406 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 57-60, 61, 169, 212-215, 218, 219, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Деснянський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням квартирою за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати пов'язані з розглядом справи - 243,60 грн. сума сплаченого при подачі позовної заяви до суду судового збору.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його прийняв, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Н.Г.Таран