НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23 червня 2015 рокуСправа № 322/560/15

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання Гавриш О.А.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон»

про: зобовязання вчинити певні дії.

22 травня 2015 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений цивільний позов, в якому позивач просив суд зобовязати відповідача здійснити передачу у користування трактора МТЗ-82.1 за договором фінансового лізингу № 001373 від 11.11.2014 ОСОБА_1 на протязі десяти днів з моменту набрання рішенням суду законної сили.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

11.11.2014 позивач уклав Договір фінансового лізингу № 001373 з відповідачем.

За умовами Договору лізингодавець зобовязується придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування трактор МТЗ-82.1, а лізингоодержувач зобовязується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі згідно з умовами цього Договору.

Замовлення предмету лізингу відбувається з моменту підписання лізингоодержувачем специфікації (Додаток № 3 до цього Договору) та сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця авансового платежу (п. 1.3 Договору).

Специфікацією (Додаток № 3 до цього Договору) підписаною сторонами договору встановлено вартість Предмета лізингу, яка становить 190 000,00 грн.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що предмет лізингу передається в користування лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 90 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця авансового платежу та Комісії за передачу предмета лізингу.

Додатком № 1 до цього Договору передбачено розмір: авансового платежу, який становить 50% вартості предмета лізингу 95 000,00 грн.; комісії за передачу предмета лізингу 3% вартості предмета лізингу 5700,00 грн.

Враховуючи вищевикладене позивач вважає, що для отримання предмета лізингу у користування лізингоодержувач повинен сплатити лізингодавцю 100 700,00 грн.

Позивач сплатив відповідачу 115 000,00 грн.: 19 000,00 грн. комісія за організацію; 81 000,00 грн. аванс; 15 000,00 грн. різниця вартості предмета лізингу.

Комісія за передачу предмета лізингу не була сплачена у звязку з ненаданням лізингодавцем відповідних реквізитів для її сплати.

Лізингодавець не виконав свої зобовязання по Договору в частині передачі у користування лізингоотримувачу трактору МТЗ-82.1 мотивуючи це підвищенням вартості предмету лізингу і необхідністю здійснення доплати.

20.02.2015 на адресу відповідача було направлено претензію з вимогою надати банківські реквізити для перерахування комісії за передачу предмета лізингу поінформувати про адресу передачі предмета лізингу; надати акт коригування вартості предмета лізингу.

Відповіддю на претензію вих. № 370 від 20.03.2014 відповідач вимоги позивача не задовольнив з жодного пункту, навіть не вказавши суму збільшення вартості предмета лізингу.

Відповідачем, на думку позивача, також порушено вимоги ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» де зазначено, що споживач має право на одержання необхідної, доступної достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію повинна містити дані пре ціну (тариф), умови та правила придбання продукції.

02 квітня 2015 на адресу відповідача було направлено повторну претензію з вимогою передати позивачу у строк до 20.04.2015 трактор МТЗ-82.1, а у випадку невиконання умов договору щодо передачі предмета лізингу, повернути раніше сплачені грошові кошти в розмірі 115 000,00 грн.

Станом на момент подачі позову до суду відповідач не надав відповідь на претензію та не передав у користування позивача трактор МТЗ-82.1, внаслідок чого було зірвано весняну посівну компанію, так як зазначений трактор необхідний позивачу для сільськогосподарських робіт. Його придбання планувалось заздалегідь, тому договір і було укладено восени минулого року, щоб навесні гарантовано його використовувати.

Виходячи з наведеного, та посилаючись на норми ст.ст. 16, 203, 626, 627, 629, 632, 651, 806 ЦК України, ст. 10 Закону України «Про фінансовий лізинг», ст.ст. 15, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач просив задовольнити його вимоги та підтримав їх у судовому засіданні.

05.06.2015 судом отримано заперечення відповідача проти позову, обґрунтовані наступним.

На виконання Договору фінансового лізингу № 001373, позивач 11.11.2014, згідно з Додатком № 1 до зазначеного Договору, що є його невідємною частиною, сплатив 19 000,00 грн. комісії за організацію, згідно п. 8.2.1а ст. 8 Договору, а також в цей день сплатив 81 000,00 грн. та 13.11.2014 сплатив 15 000,00 грн. частину авансового платежу, згідно п. 8.2.16 ст. 8 Договору.

Комісія за організацію в сумі 19 000,00 грн., що сплачена позивачем відповідно до умов Договору відноситься до інших витрат, що безпосередньо повязані з виконанням Договору лізингу. Такі витрати передбачено ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг».

На думку відповідача, визначений п. 5.1 Договору 90-денний строк на передачу предмета лізингу в користування Лізингоодержувачеві ще не настав, у звязку з тим, що позивач не сплатив у повному обсязі такі платежі як: авансовий платіж та комісія за передачу предмета лізингу, розмір яких визначається виходячи із збільшеної вартості предмета лізингу.

У звязку з тим, що вартість предмету лізингу на момент сплати авансового платежу збільшилася, а позивач не виконав умови п. 5.4 Договору, а саме одноразово не сплатив різницю збільшеної вартості предмета лізингу до моменту його купівлі Лізингодавцем з метою відповідності відсоткового розміру авансового платежу визначеного в Додатку № 1 до цього Договору фактичній вартості предмета лізингу на момент його купівлі у продавця, а також одноразово не сплатив різницю комісії за організацію до моменту купівлі Предмета Лізингу Лізингодавцем, то відповідно й предмет лізингу у відповідача відсутній, так як ним не купувався.

Враховуючи ці обставини, на думку відповідача, відсутні будь-які правові підстави для придбання та передачі позивачу предмета лізингу у користування.

Вся інформація про предмет лізингу, його характеристики та ціна була погоджена між позивачем та представником відповідача, а тому твердження позивача про порушення відповідачем вимог ст. 15 Закону України про захист прав споживачів» відповідач вважає безпідставним та такими, що не відповідають дійсності.

Твердження позивача про направлення на адресу відповідача претензії від 02.04.2015 відповідач спростовує, оскільки дану претензію він не отримував, що підтверджується наданою позивачем експрес-накладною № 4727 від 03.04.2015, на підтвердження направлення даної претензії, в якій невірно вказано адресу отримувача, а саме: м. Київ, вул. Радищева, 3, офіс 415, тоді як юридична та фактична адреса відповідача: 01133, м. Київ, вул. Кутузова, 18/7, оф. 613.

Виходячи з наведеного, відповідач просив відмовити в задоволенні позову. В запереченнях відповідача також міститься його прохання про розгляд справи за відсутності його представника.

У судовому засіданні 23.06.2015 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши матеріали та зясувавши обставини цивільної справи, заслухавши пояснення позивача та дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив:

11 листопада 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» (Лізингодавець) та ОСОБА_1 (Лізингоодержувач) було укладено Договір фінансового лізингу № 001373 (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Лізингодавець зобовязується придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування майно (надалі предмет лізингу, визначений у п. 3.1 цього Договору), а Лізингоодержувач зобовязується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові та інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Згідно з п. 1.3 Договору замовлення предмета лізингу відбувається з моменту підписання Лізингоодержувачем Специфікації (Додаток № 3 до цього Договору) та сплати Лізингоодержувачем на рахунок Лізингодавця авансового платежу (50% від вартості предмета лізингу).

Відповідно до п. 4.2.3 Договору Лізингоодержувач зобовязаний у встановлений термін і в повному обсязі сплачувати лізингові та інші платежі відповідно до умов Договору.

Пунктом 5.1. ст. 5 Договору передбачено, що предмет лізингу передається в користування Лізингоодержувачеві протягом строку, що становить не більше 90 робочих днів з моменту сплати Лізингоодержувачем на рахунок Лізингодавця авансового платежу (50% від вартості предмета лізингу) та комісії за передачу предмета лізингу (3% від вартості предмета лізингу).

Згідно з п. 5.4 Договору, розмір комісії за організацію та комісії за передачу предмета лізингу встановлюється в Додатку № 1, та становлять відповідно 10 % та 3 % від вартості предмета лізингу. Цим же пунктом Договору передбачено, що у разі збільшення вартості предмета лізингу Лізингоодержувач повинен одноразово сплатити різницю такої вартості до моменту купівлі предмета лізингу Лізингодавцем з метою відповідності відсоткового розміру авансового платежу визначеного в Додатку № 1 до цього Договору фактичній вартості предмета лізингу на момент його купівлі у продавця, а також одноразово сплатити різницю комісії за організацію до моменту купівлі предмета лізингу Лізингодавцем.

11.11.2014 позивач написав заяву про те, що він прочитав та зрозумів умови Договору і отримав свій примірник Договору разом з Додатками № 1 3 та підписав заяву (для фізичної особи) на отримання фінансового лізингу, в якій вказано марку, модель, та вартість предмета лізингу, який він самостійно обрав.

На виконання Договору, позивач 11.11.2014 сплатив 19 000,00 грн. комісії за організацію та 81 000,00 грн. авансовий платіж, а 13.11.2014 сплатив 15 000,00 грн., що підтверджується квитанціями № QS01, № QS01 від 11.11.2014, № 0.0.315506045.1 від 13.11.2014.

Листами за вих. № 711 від 26.11.2014, та вих. № 370 від 20.03.2014, надісланими у відповідь на письмові претензії позивача, відповідач повідомив позивача про те, що вартість предмета лізингу збільшилася, та необхідно сплатити різницю такої вартості до моменту купівлі предмета лізингу Лізингодавцем, та одночасно в даних листах зазначено про те, що точну вартість предмета лізингу зясовувати необхідно у менеджера з видачі техніки.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

За правилами ст. 806 Цивільного кодексу України: за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі) (ч. 1); до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом, до відносин, повязаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом (ч. 2); особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом (ч. 3).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про фінансовий лізинг» від 16.12.1997 № 723/97-ВР, лізингодавець зобовязаний у передбачені договором строки надати лізингоодержувачу предмет лізингу у стані, що відповідає його призначенню та умовам договору.

Частиною першою статті 16 Закону № 723/97-ВР передбачено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Як випливає з вищезазначених умов Договору, строк у 90 робочих днів, в межах якого відповідач має передати позивачу предмет лізингу (п. 5.1) починає обчислюватися з моменту сплати позивачем на рахунок відповідача авансового платежу та комісії за передачу предмета лізингу. При цьому, пунктом 5.4. Договору передбачено особливість здійснення авансового платежу та комісії за передачу предмета лізингу у випадку збільшення його вартості.

Проте, позивач не виконав у повному обсязі своїх обовязків за Договором, про що ним також вказано у позовній заяві, де він зазначає, що комісія за передачу предмета лізингу не була сплачена у звязку з ненаданням лізингодавцем відповідних реквізитів для її сплати.

На підставі викладеного, суд визнає обґрунтованими твердження відповідача про те, що передбачений п. 5.1 Договору строк передачі предмету лізингу не почав перебігу.

Посилання позивача у додаткових письмових поясненнях, отриманих судом 05.06.2015, на те, що відповідач в односторонньому порядку змінив умови Договору та збільшив вартість предмета лізингу, суд визнає безпідставними, оскільки можливість збільшення вартості предмета лізингу передбачена вищезазначеними умовами Договору. До того ж, вартість предмета лізингу визначається не відповідачем, а постачальником, у якого він придбавається відповідачем.

Виходячи з наведеного, посилання позивача на порушення позивачем вимог ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Судом також встановлено, що остання претензія позивача від 02.04.2015 була направлена ним не за адресою відповідача, вказаною у ній: 01133, м. Київ, вул. Кутузова, 18/7, оф. 506, а за іншою адресою: м. Київ, вул. Радищева, 3, офіс 415. Позивач у судовому засіданні пояснив це тим, що таку адресу йому повідомив працівник відділення Нової Пошти.

З огляду на викладене, оскільки у відповідача станом на день розгляду даної справи відсутній обовязок передачі позивачу предмету лізингу за Договором, суд визнає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Документально підтверджені судові витрати, понесені відповідачем, відсутні.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 88, 208, 209, 212 215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

вирішив:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» про зобовязання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області.

Суддя С.С. Гасанбеков