Справа № 349/196/15-ц
Провадження № 2/349/117/15
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 червня 2015 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Лошак О.О.

з участю секретаря Сірко І.В.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника ВДВС Рогатинського РУЮ ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рогатині цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третьої особи на стороні відповідача відділу державної виконавчої служби Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області про виключення майна з опису та звільнення з-під арешту,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернулася в суд до ОСОБА_2, ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа на стороні відповідача ВДВС Рогатинського РУЮ про виключення майна з опису та звільнення з-під арешту.

У позовній заяві зазначено, що ОСОБА_4 перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 08 серпня 2014 року ВДВС Рогатинського РУЮ на підставі виконавчого листа, виданого Дніпровським районним судом м. Києва, відкрито виконавче провадження за №43937699 про стягнення солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором. У межах цього провадження державним виконавцем складено акт опису і арешту майна, а саме - автомобіля марки ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_1, 2006 року випуску. Даний автомобіль згідно постанови державного виконавця передано на зберігання у ДП «Інформаційний центр». Оскільки автомобіль придбаний ними у шлюбі за спільні кошти, він належить до спільного сумісного майна подружжя. У звязку із тим, що на дане спільне майно подружжя накладено арешт та його вилучено, порушено її право власності. Просить позов задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав з підстав наведених у позовній заяві. Крім того, зазначив, що рішенням Рогатинського районного суду від 08.04.2015 року визнано припиненою поруку за договором №770/43-492-08, укладеним 04.08.2008 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та ОСОБА_2, а листом від 11.06.2015 року ПАТ "Укрсоцбанк" звернулося до відділу державної виконавчої служби Рогатинського районного управління юстиції про повернення виконавчого листа стягувачу, оскільки питання повернення заборгованості врегульовано у добровільному порядку. Просив зняти арешт із автомобіля ВАЗ-21099, накладений державним виконавцем у рамках ВП №43937699 та виключити його із опису.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнав повністю, пояснив, що автомобіль на який накладено арешт та вилучено, придбаний за спільні кошти під час перебування у зареєстрованому шлюбі із позивачкою. Автомобіль є спільною сумісною власністю. Крім того, він не є боржником перед банком, оскільки договір поруки припинений на підставі рішення суду. Просив позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Представник відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» у судове засідання не прибув і не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку, щопідтверджується повідомленням про отримання судової повістки про виклик до суду на 24.06.2015 року - 25.05.2015 року.

Представник ВДВС Рогатинського РУЮ у судовому засіданні позову не визнала. Пояснила, що в ході здійснення державним виконавцем виконавчого провадження №43937699, з метою примусового виконання виконавчого листа №755/13434/13, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 25 червня 2013 року, про солідарне стягнення із ОСОБА_2 в користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитом, встановлено, що за боржником ОСОБА_2Я, на праві приватної власності зареєстрований транспортний засіб марки ВАЗ 21099,номерний знак НОМЕР_1. Після розшуку даного автомобіля державним виконавцем 05 грудня 2014 року описано та накладено арешт на цей транспортний засіб, про що складено відповідний Акт. На даний час виконавче провадження не закінчено, виконавчий збір не сплачено, а тому немає правових підстав для звільнення з -під арешту автомобіля ВАЗ21099, що належить ОСОБА_2 на праві власності. Просила у задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

25 червня 2013 року Дніпровським районним судом м.Києва видано виконавчий лист №755/13434/13 про стягнення солідарно із ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк»» заборгованість по договору кредиту в сумі 277 877,98 грн., третейського збору в сумі 3 178,88 грн. та судового збору в сумі 229,40 грн.

08 липня 2014 року державним виконавцем ДВС Рогатинського РУЮ відкрито виконавче провадження за №43937699 на підставі виконавчого листа №755/13434/13 виданого 25 червня 2013 року Дніпровським районним судом м. Києва. В процесі здійснення виконавчого провадження державним виконавцем складено Акт опису і арешту майна: транспортного засобу марки ВАЗ 21099, 2006 року випуску, синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1.

Постановою державного виконавця від 09 грудня 2014 року даний транспортний засіб передано на відповідальне зберігання представнику організованої структури ДП «Інформаційний центр».

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 серпня 1976 року (із внесеними до неї змінами), дано роз'яснення, що при вирішенні питання про належність описаного майна слід керуватися нормами цивільного та сімейного законодавства, що регулюють право власності і його захист.

За ч.3 ст.368 ЦК України, ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Для визнання речей, набутих за час шлюбу, обєктами спільної сумісної власності подружжя немає значення, на чиє імя з подружжя оформлено це майно.

Відповідно до п. п. 1, 6 ст. 52 ЗУ "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження.

За ч.1, п.5 ч.3 ст.11 ЗУ "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Частинами 1 та 2 ст.57 вищезазначеного Закону визначено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Як вбачається із вищезазначених норм закону, державний виконавець має право вчиняти дії в межах виконавчого провадження тільки відносно майна боржника, незалежно від того чи знаходиться майно у самого боржника, чи у інших осіб, попередньо впевнившись, що це майно належать боржнику у виконавчому провадженні.

Згідно зі статтею 60 ЗУ "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в тому числі: визнання права та припинення дії, яка порушує право.

Стаття 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до роз'яснень, даних у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 27.08.1976, № 6 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" із змінами та доповненнями, п.16 абз. 2 Постанови Пленуму ВСУ від 26.12.2003 р. "Про практику розгляду судом скарг на рішення, дії або бездіяльності органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" вимоги осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості (ст. 24 ЦПК України, ст. 12 ГПК України) позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах.

Такий спосіб захисту права спільної сумісної власності є пріоритетним і не порушує прав осіб, в інтересах яких накладено арешт.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 перебуває у шлюбі із ОСОБА_2, який зареєстрований 17 серпня 1968 року Рогатинським районним відділом ЗАГС Івано-Франківської області.

Транспортний засіб марки ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_1, синього кольору, 2006 року випуску, придбаний подружжям ОСОБА_2 у 2006 році, тобто є спільним сумісним майном подружжя.

Крім того, 08 квітня 2015 року рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області задоволено позов ОСОБА_2 до ПАТ "Укрсоцбанк" про визнання поруки такою, що припинена. Визнано припиненою поруку за договором №770/43-492-08, укладеним 04 серпня 2008 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та ОСОБА_5 Даний договір поруки був укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк» з метою забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором,укладеним між ОСОБА_5 та ПАТ «Укрсоцбанк», за порушення умов якого Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено судове рішення та 25 червня 2013 року видано виконавчий лист №755/13434/13. 11.06.2015 року ПАТ "Укрсоцбанк" звернувся із заявою про повернення виконавчого документа у зв'язку із врегулюванням заборгованості позичальником ОСОБА_5 в добровільному порядку.

За таких обставин та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.88, 10,11,60,208, 209, 212 ЦПК України суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Виключити з акту опису та звільнити з-під арешту, накладеного державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області ОСОБА_3 згідно акту опису й арешту майна від 05 грудня 2014 року, у виконавчому провадженні №43937699 - автомобіль марки ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_1, 2006 року випуску, синього кольору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Рогатинський районний суд шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: О.О.Лошак