Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.07.2015 Справа №607/11521/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Дзюбановського Ю.І.

при секретарі: Гнатенко І.В.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1

відповідача-1: ОСОБА_2

відповідач-2: ОСОБА_3

відповідач-3: ОСОБА_4

третьої особи:

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Тернопільської міської ради, третя особа Перша тернопільська державна нотаріальна контора, про визначення частки у праві спільної сумісної власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, надалі позивач, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Тернопільської міської ради, за участю третьої особи - Перша тернопільська державна нотаріальна контора, в якому просить визначити, що частка ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1., у праві спільної сумісної власності в квартирі АДРЕСА_1, становить 1/3.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримує, згідно позовної заяви в їх обґрунтування зазначає, що він є єдиним спадкоємцем за заповітом майна померлого батька ОСОБА_5, спадщину прийняв, однак державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку у квартирі по проспекту Злуки,2/45, оскільки за життя співвласники не виділили своєї частки у праві спільної сумісної власності. В судовому засіданні вказує, що будь-яких дій щодо зміни розміру часток співвласниками не вчинялося. При таких обставин, за захистом своїх прав змушений звернутися до суду для визначення частки спадкодавця, щоб в подальшому реалізувати своє право на спадкування.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнала та в судовому засіданні пояснила, що будь-яких майнових претензій до частки у спадщині майна не має, не заперечує щодо права позивача на успадкування належної померлому ОСОБА_5 його частки по заповіту, договір про поділ чи відступлення від рівності часток протягом життя між співвласниками квартири не укладався, не вчиняла ніяких дій щодо порушення прав позивача ОСОБА_1 Про всі факти було повідомлено нотаріусу, проте ним видана постанова про відмову в отриманні свідоцтва про право на спадщину.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнала, в судовому засіданні пояснила, що претензій до спадкування позивачем ОСОБА_1 частки у квартирі по заповіту не має, не було ніяких спорів за життя ОСОБА_5 та між іншими співвласниками щодо розміру часток власності в квартирі, так і при її приватизації.

Представник Тернопільської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, мотивуючи тим, що Тернопільська міська рада є неналежним відповідачем у справі, прав та охоронюваних законом інтересів ОСОБА_1, що змусило його пред'явити позов при спадкуванні майна померлого ОСОБА_5 не порушила, будь-яких майнових претензій щодо складу спадкового майна померлого ОСОБА_5, чи невизнання права на спадкування позивачем не має.

Згідно заяви представник третьої особи просить справу розглядати без його участі.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, встановив наступні обставини справи.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції 28.10.2014р.

Позивач ОСОБА_1 є сином померлого ОСОБА_5, що вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 08.05.1970р.

За життя ОСОБА_5 склав заповіт, який посвідчений 28.02.2008р. приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу, за яким ОСОБА_5 в разі смерті належну на праві особистої власності 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_1.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 21.11.1995р., яке видане Міським бюро технічної інвентаризації на підставі розпорядження №11724, квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Із довідки ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» від 27.04.205р. №1475, яка видана ОСОБА_1 для пред'явлення в Першу тернопільську державну контору вбачається, що згідно обліку технічної інвентаризації станом на 29.12.2012р. власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 належить ОСОБА_5.

Постановою держаного нотаріуса Першої тернопільської держаної нотаріальної контори від 08.05.2015р. №1590/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку квартири АДРЕСА_2 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5.

У постанові вказано, що відповідно до матеріалів спадкової справи спадкоємець ОСОБА_1 спадщину прийняв, інших спадкоємців не має. ОСОБА_2, яка має обов'язкову частку у спадщину відмовилася від прийняття спадщини.

Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину мотивувалася тим, що квартира по АДРЕСА_1 належить згідно свідоцтва про право власності від 21.11.1995р. ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності, у якій із аналізу змісту ч. 1 ст. 368 ЦК України частки співвласників не визначені. Квартира набувалася у власність особами в порядку, визначеному Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» і формулювання статті 8 якого не дають можливості нотаріусу застосовувати презумпцію спільної часткової власності, так як співвласники ще до видачі свідоцтва про право власності домовились про режим спільної сумісної власності.

Обставини, викладенні державним нотаріусом при винесені постанови 08.05.2015р. про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом змусили за твердженням позивача звернутися до суду за захистом своїх прав шляхом визначення частки померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_5 в розмірі 1/3 у праві спільної сумісної власності у квартирі по АДРЕСА_1.

Суд, дослідивши зібрані по справі докази та оцінивши норми чинного законодавства, прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Стаття 3 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Із аналізу норм законодавства відповідачем у справі є особа, до якої заявлений позов або вимога, спрямована на захист прав, свобод та інтересів позивача.

При розгляді справи, зокрема, із наданих відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 та представником Тернопільської міської ради поясненнях, суд вважає, що права чи охоронювані законом інтереси ОСОБА_1, які стосуються його права на спадкування, права на отримання частки у спадковому майні померлого ОСОБА_5, на захист і відновлення яких поданий позов, відповідачами не порушувалися та ними не вчинялися будь-які дії, які б свідчили про обмеження, не визнання чи оспорення прав позивача у спадкових правовідносинах. Тому, в даному випадку не приймаються судом заяви відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання позову.

Крім цього суд зазначає, що ОСОБА_1 при зверненні до суду із позовною заявою про визначення частки померлого ОСОБА_5 у праві спільної сумісної власності відповідно до положень Цивільного кодексу України не вірно вибраний спосіб захисту цивільних прав та інтересів, і таке вирішення позову не вирішує спір щодо спадкування по суті, з огляду на наступне.

Згідно ст. 1226 ЦК України частка у справі спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

В пункті 12 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», на який також посилається позивач в позові, вказано, що за загальними правилами частини 2 статті 372 Цивільного кодексу України при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласникам може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Проте, у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Таким чином, суд вважає, що законодавство не передбачає можливість відступу від рівності часток співвласників, один з яких помер, що отримали у порядку приватизації у спільну сумісну власність житло і при тих обставинах, що матеріали справи не містять, і на це погодилися сам позивач, відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3, будь-яких договорів або інших домовленостей співвласників, передбачених нормами законодавства щодо поділу майна і відступу від рівності ідеальних часток.

Разом з тим, згідно вимог ст.ст. 24, 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Тому, позовна вимога про визначення частки померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_5 у праві спільної сумісної власності у квартирі буде суперечити вимогам ст.ст. 3, 27-31 ЦПК України, оскільки співвласник майна у зв'язку із смертю не має цивільної процесуальної правоздатності і дієздатності.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 88, 212, 218, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 16 Цивільного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Тернопільської міської ради, третя особа Перша тернопільська державна нотаріальна контора про визначення частки ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1., у праві спільної сумісної власності у квартирі АДРЕСА_2 - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяЮ. І. Дзюбановський