Справа № 159/2501/15-ц
Провадження № 2/159/764/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 10 червня 2015 року Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Луньової Т.М.,

за участі секретаря - Канашкової О.М.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа на стороні відповідача Комунальне підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» про скасування реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва та визнання договору іпотеки нерухомого майна недійсним,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про скасування реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва - житловий будинок АДРЕСА_1, за ОСОБА_2, проведеної 27 грудня 2006 року Ковельською філією комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», реєстраційний номер 17339196 та визнати недійсним нотаріально посвідчений 28.12.2006 року договір іпотеки нерухомого майна, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк», ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на забезпечення виконання грошових зобов'язань кредитора ОСОБА_6 за договором про надання споживчого кредиту №0 від 28.12.2006 року у сумі 103000 швейцарських франків, згідно якого відповідач ОСОБА_2 передала в іпотеку нерухоме майно, а саме земельну ділянку площею 1290 кв.м., розташовану за адресою АДРЕСА_1 та розташований на вказаній земельній ділянці житловий будинок загальною площею 277,4 кв.м.

Позовні вимоги обґрунтовуються наступними обставинами: 25 серпня 2006 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір дольової участі у фінансуванні будівництва житлового будинку згідно якого відповідач ОСОБА_2 зобов'язувалась надати під будівництво земельну ділянку, а позивач - надати грошові кошти для такого будівництва. За вказаним договором право власності на новостворене майно набувалось кожною із сторін у рівних частинах. У подальшому, додатковою угодою №1 від 27 березня 2007 року сторонами було внесено зміни до основного договору, щодо подальшого фінансування будівництва будинку, оскільки обумовлених у основному договорі коштів виявилось недостатніми для завершення будівництва житлового будинку. Згідно вказаної угоди в подальшому кошти для завершення будівництва повинні були вноситися сторонами у рівних частинах. Оскільки виконати умови додаткової угоди відповідач ОСОБА_2 не змогла, між нею та позивачем 05 грудня 2008 року було укладено додаткову угоду №02, за умовами якої сторонами основної угоди було проведено перерозподіл площ об'єкта фінансування з розрахунку 20% до 80%, з яких 80% площ відходило на користь позивача. При цьому закінчення будівництва було заплановане на вересень 2015 року.

27 грудня 2006 року Комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», згідно Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5, за заявою відповідача ОСОБА_2 та на підставі поданих нею документів, було здійснено реєстрацію права власності відповідача ОСОБА_2 на незавершений будівництвом житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1, без урахування умов договору дольової участі, укладеного позивачем та відповідачем 25 серпня 2006 року.

28.12.2006 року приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Дудою Л.В. було посвідчено договір іпотеки нерухомого майна, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк», ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на забезпечення виконання грошових зобов'язань кредитора ОСОБА_6 за договором про надання споживчого кредиту №0 від 28.12.2006 року у сумі 103000 швейцарських франків, згідно якого відповідач ОСОБА_2 передала в іпотеку нерухоме майно, а саме земельну ділянку площею 1290 кв.м., розташовану за адресою АДРЕСА_1 та розташований на вказаній земельній ділянці житловий будинок загальною площею 277,4 кв.м.

Оскільки відповідачем ОСОБА_2 передано в іпотеку нерухоме майно, частина у якому належить позивачеві на праві приватної власності, позивач вважає, що належним способом захисту її прав, як власника майна є визнання недійсним договору іпотеки та скасування реєстрації права власності на житловий будинок.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала з підстав, зазначених у ньому. Окрім того, вказує на невідповідність даних стосовно предмету іпотеки, а саме стану готовності об'єкту незавершеного будівництва до експлуатації, площі будинку, що зазначені у оскаржуваному договорі іпотеки на час його укладення та реальних параметрів будинку та часу його побудови. Прохає суд ухвалити рішення, яким скасувати реєстрацію права власності на об'єкт незавершеного будівництва - житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_2, проведену 27 грудня 2006 року Ковельською філією комунального підприємства Волинське обласне бюро технічної інвентаризації, реєстраційний номер 17339196 та визнати недійсним нотаріально посвідчений 28.12.2006 року договір іпотеки нерухомого майна, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк», ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на забезпечення виконання грошових зобов'язань кредитора ОСОБА_6 за договором про надання споживчого кредиту №0 від 28.12.2006 року у сумі 103000 швейцарських франків, згідно якого відповідач ОСОБА_2 передала в іпотеку нерухоме майно, а саме земельну ділянку площею 1290 кв.м., розташовану за адресою АДРЕСА_1 та розташований на вказаній земельній ділянці житловий будинок загальною площею 277,4 кв.м.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнав, не заперечує проти його задоволення, ствердив обставини, якими позивач обґрунтувала позовні вимоги.

Представник Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позову не визнає і прохає у позові відмовити.

Представник КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи у відсутності представника КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації».

Суд ухвалює розгляд справи провадити за відсутності представника відповідача, ПАТ «УкрСиббанк» та представника третьої особи, КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації».

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі суд приходить до висновку, що позов є безпідставним і задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви позивач ОСОБА_1 посилається на ту обставину, що Ковельським КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» без відповідних правових підстав було здійснено реєстрацію права власності на об'єкт незавершеного будівництва - житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_2, оскільки згідно договору дольової участі у фінансуванні будівництва, укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 25 серпня 2006 року, 80/100 частин незавершеного будівництвом житлового будинку, побудованого на належній відповідачеві ОСОБА_2 земельній ділянці належить позивачеві. Відтак, позивач вважає, що зазначене нерухоме майно не могло бути переданим відповідачем ОСОБА_2 в іпотеку згідно договору іпотеки нерухомого майна, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк», ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на забезпечення виконання грошових зобов'язань кредитора ОСОБА_6 за договором про надання споживчого кредиту №0 від 28.12.2006 року.

Згідно договору №1 дольової участі у фінансуванні будівництва, наданого позивачем у якості доказу на підтвердження виникнення в неї речових прав на нерухоме майно, між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 25 серпня 2006 року було укладено договір дольової участі у фінансуванні будівництва житлового будинку згідно якого відповідач ОСОБА_2 зобов'язувалась надати під будівництво земельну ділянку, а позивач - надати грошові кошти для такого будівництва. За вказаним договором право власності на новостворене майно набувалось кожною із сторін у рівних частинах.(а.с.8-10).

27 березня 2007 року сторонами було внесено зміни до основного договору, щодо подальшого фінансування будівництва будинку, оскільки обумовлених у основному договорі коштів виявилось недостатнім для завершення будівництва житлового будинку. Згідно вказаної угоди в подальшому кошти для завершення будівництва повинні були вноситися сторонами у рівних частинах.(а.с.11)

Згідно укладеної 05 грудня 2008 року позивачем та відповідачем ОСОБА_2 додаткової угоди №02, сторонами основної угоди було проведено перерозподіл площ об'єкта фінансування з розрахунку 20% до 80%, з яких 80% площ відходило на користь позивача. При цьому закінчення будівництва було заплановане на вересень 2015 року. (а.с.12).

Згідно ст. 413 Цивільного кодексу України, в редакції що діяла на час укладення договору, власник земельної ділянки має право надати її в користування іншій особі для будівництва промислових, побутових, соціально-культурних, житлових та інших споруд і будівель (суперфіцій). Таке право виникає на підставі договору або заповіту. 2. Право користування земельною ділянкою, наданою для забудови, може бути відчужене землекористувачем або передаватися у порядку спадкування. 3. Право користування чужою земельною ділянкою для забудови може бути встановлено на визначений або на невизначений строк.

За змістом ст. 415 ЦК України землекористувач має право користуватися земельною ділянкою в обсязі, встановленому договором, має право власності на будівлі (споруди), споруджені на земельній ділянці, переданій йому для забудови. Особа, до якої перейшло право власності на будівлі (споруди), набуває право користування земельною ділянкою, на тих же умовах і в тому обсязі, що й попередній власник будівлі (споруди).

Відтак, законодавець регламентує право власника земельної ділянки надати земельну ділянку в користування іншій особі для будівництва (суперфіцій).

Однак, сторонами наданого для дослідження позивачем Договору №1(суперфіцій) є позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2, яка на час укладення зазначеного договору не являлась власником земельної ділянки та не була наділена повноваженнями на укладення такого договору.

Так, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого Ковельським районним відділом земельних ресурсів 21.12.2006 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №83, відповідач ОСОБА_2 набула право власності на земельну ділянку площею 1290 кв.м. по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки ВЕІ №584724 від 18.12.2006 року р.№ 85, у той час як договір №1 дольової участі у фінансуванні будівництва датується 25 серпня 2006 року.

Відтак власником земельної ділянки по АДРЕСА_1, на якій, як стверджує позивач за її кошти і на підставі укладеного з відповідачем ОСОБА_2 договору, було побудовано незакінчений будівництвом житловий будинок, відповідач ОСОБА_2 стала лише по спливу чотирьох місяців після укладення договору суперфіцію, отже передавати під забудову земельну ділянку, не будучи її власником, не мала права.

У відповідності до п.4 ч.1 ст. 395 ЦК України право забудови земельної ділянки (суперфіцій) - є речовим правом на чуже майно.

Згідно ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають

державній реєстрації. 2. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо

нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1088 «Про створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру» встановлено, що: Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України з земельних ресурсів проводить реєстрацію земельних ділянок та прав на них шляхом внесення записів про реєстрацію земельних ділянок та прав на них до бази даних державного реєстру земель, а комунальні підприємства бюро технічної інвентаризації вносять дані про об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, та права на них до бази даних державного реєстру прав власності на нерухоме майно; адміністратором бази даних державного реєстру земель є Центр ДЗК. Внесення до державного реєстру земель відомостей про наявні договори суперфіцію відбувається відповідно до Наказу Державного комітету України з земельних ресурсів від 2 липня 2003 р. № 174 «Про затвердження Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель».

У ході судового розгляду даної справи встановлено і визнається позивачем ОСОБА_1, що державна реєстрація укладеного між нею та відповідачем ОСОБА_2 Договору №1 дольової участі у фінансуванні будівництва від 25 серпня 2006 року не здійснювалась.

Згідно ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Таким чином, Договір №1 дольової участі у фінансуванні будівництва, на який посилається позивач у обґрунтування позову, як і наступні угоди, похідні від вказаного договору, а саме додаткова угода №1 від 27 березня 2007 року до Договору №1 від 25 серпня 2006 року та додаткова угода №2 від 05 грудня 2008 року до Договору №1 від 25 серпня 2006 року, не можуть створювати таких юридичних наслідків, як виникнення в позивача права власності на незакінчений будівництвом житловий будинок по АДРЕСА_1.

Згідно ст. 375 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. 2. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.3. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого Ковельським районним відділом земельних ресурсів 21.12.2006 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №83, відповідач ОСОБА_2 набула право власності на земельну ділянку площею 1290 кв.м. по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки ВЕІ №584724 від 18.12.2006 року р.№ 85.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, цільовим призначенням земельної ділянки по АДРЕСА_1 є будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідно до Закону України "Про іпотеку" іпотекою визначається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном

Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13077602 від 27.12.2006 року та інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №37548804 від 15.05.2015 року доводиться та обставина, що домоволодіння по АДРЕСА_1 належить відповідачеві ОСОБА_2 на праві приватної власності

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 пояснив, що волевиявлення відповідача ОСОБА_2 на укладення договору іпотеки, оскаржуваного позивачем, було вільним і не пов'язаним з наявністю тяжких обставин.

Відтак підстав для визнання недійсним договору іпотеки нерухомого майна, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк», ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на забезпечення виконання грошових зобов'язань кредитора ОСОБА_6 за договором про надання споживчого кредиту №0 від 28.12.2006 року, суд не вбачає.

На підставі ст. 11,15,30,60-62, 85, 212, 213,215,173,174 ЦПК України, ст. 210,328,375,391,413,415 ЦК України,

в и р і ш и в :

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа на стороні відповідача Комунальне підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» про скасування реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва та визнання договору іпотеки нерухомого майна недійсним - відмовити.

Судові витрати залишити за сторонами.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення - протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча: Т.М.Луньова