Справа № 467/923/15-ц
26.06.2015 року Арбузинський районний суд
Миколаївської області
у складі: головуючого судді Кірімової О.М.,
за участю секретаря Сіваченко Ю.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Арбузинка цивільну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК»
про стягнення заборгованості за кредитним договором,
12 травня 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 129605,15 доларів США, що еквівалентно 2 822 800 грн. 36 коп. та судові витрати, а також стягнути з ОСОБА_1 1000 грн. за договором поруки.
Також, у відповідності до договору поруки № 02/ДЗ від 15 серпня 2014 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_1 кредитний договір між ПАТ КБ «ПриватБанк» таОСОБА_2 забезпечено порукою у розмірі 1000 грн., які позивач також просив стягнути із ОСОБА_1 на його користь.
Представник банку просив слухати справу в його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив винести по справі заочне рішення у разі неявки відповідачів.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з»явилася, причини неявки суду не повідомлені, хоча була повідомлена про час та місце судового розгляду справи належним чином.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомлені, хоча була повідомлена про час та місце судового розгляду справи належним чином
Від відповідачів заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило, причини неявки до суду ними не повідомлені.
За таких обставин, за згодою позивача та її представника, суд розглядає справу в заочному порядку, що відповідає положенням ст. ст. 224-226 ЦПК України.
Дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з виходячи з наступного.
Відповідач свої зобов'язання за Договором щодо повернення кредитних коштів не виконував належним чином.
Згідно зі ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України).
Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.
У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У абзацах 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.
Таким чином, реалізація Банком свого права на стягнення заборгованості за кредитним договором припиняє дію договірних зобов'язань, які виникли між сторонами.
З матеріалів справи вбачається, що з позовними вимогами з підстав ст. 625 ЦК України позивач до суду не звертався
Банком застосовано право на повернення кредиту достроково, на підставі чого було ухвалено рішення Комсомольського районного суду м. Херсон від 15 січня 2013 року
Допустимих та належних доказів щодо обєктивних причин невиконання вказаного судового рішення, позивачем суду не надано.
Оскільки раніше було ухвалене судове рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, то нарахування відсотків за користування кредитом, неустойки поза строком дії кредитного договору законом не передбачено.
Позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 також задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від основних вимог, в задоволенні яких відмовлено. Крім цього, як видно, договір поруки № 02/ДЗ від 15 серпня 2014 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_1 кредитний договір між ПАТ КБ «ПриватБанк» таОСОБА_2 забезпечено порукою у розмірі 1000 грн., вже після утворення кредитної заборгованості останнього та після винесення рішення Комсомольського районного суду м. Херсон від 15 січня 2013 року.
На підставі ст. 88 ЦПК України вимоги в частині стягнення із ОСОБА_2 на користь позивача судових витрат задоволенню не підлягають, оскільки в задоволенні позову відмовлено.
Керуючись ст.ст. 10, 59, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд
В задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Арбузинським районним судом Миколаївської області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_3