Номер провадження 2/331/1776/15
У Х В А Л А

17.09.2015 р. м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Світлицька В.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Центр Запоріжжя» про визнання договору про надання правової допомоги недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «Бізнес-Центр Запоріжжя» про визнання договору про надання правової допомоги недійсним.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2015 р. зазначена позовна заява залишена без руху, оскільки вона подана без дотримання вимог ст. ст. 119, 120 ЦПК України та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Проте, як вбачається з матеріалів справи позивач, не виконав ухвалу судді від 04.09.2015 р., тому суддя приходить до висновку про визнання позовної заяви неподаною та застосування до неї наслідків, передбачених ч. 2 ст. 121 ЦПК України.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ст. 7 Закону України Про судовий збір , який набрав чинності 01.11.2011 р. сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду у разі повернення заяви або скарги.

Згідно із п. п. 16, 17 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, державне мито повертається фінансовим органом того району чи міста, до бюджету якого воно надійшло, на підставі поданої платником заяви на протязі одного року з дня зарахування суми в бюджет.

На підставі викладеного та керуючись п.3 ч. 3 ст.121 ЦПК України, ст. 7 Закону України Про судовий збір, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Центр Запоріжжя» про визнання договору про надання правової допомоги недійсним вважати неподаною та повернути позивачу.

Зобовязати управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Запоріжжя Запорізької області повернути ОСОБА_1, сплачений нею за квитанцією № 0.0.428853691.1 від 31.08.2015 року, судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

Розяснити позивачу, що усунувши недоліки позовної заяви, він має право повторно звернутися до суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Суддя : В. М. Світлицька