АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/6461/2015 Головуючий в 1-й інстанції - Шклянка М.П.
Доповідач-Чобіток А.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого -Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

при секретарі - Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 березня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, 3-я особа : Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину,-

в с т а н о в и л а:

В липні 2015 року ОСОБА_3 пред»явила позов до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини доньки ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1,з нею в квартирі АДРЕСА_1.

Зазначала,що з 28 липня 2006 року проживала з відповідачем у шлюбі від якого народилася дочка ОСОБА_4. За рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19 червня 2014 року шлюб розірвано. Проте вона продовжує проживати в квартирі АДРЕСА_1, яка є власністю відповідача, разом з донькою від першого шлюбу ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_3 та донькою ОСОБА_4, де вони займають одну кімнату, а в іншій кімнаті проживає відповідач.

Посилаючись на те, що усвідомлює свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров»я,духовного та розумового розвитку, а також на те, що хоча вони і проживають в одній квартирі з відповідачем, але живуть окремо, ведуть окреме господарство, просила визнати місце проживання дочки ОСОБА_4 з нею у вказаній квартирі.

Дане провадження у справі було об»єднане в провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 25 % від доходів відповідача щомісячно, яка послалась на те, що відповідач не надає їй належної матеріальної допомоги на утримання та виховання доньки.

Уточнивши вимоги просила визначити місце проживання дочки ОСОБА_4 за вказаною адресою або за будь-якою іншою адресою де вона буде проживати, а також стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину, пов»язані з її розвитком в розмірі 4270 грн. за 2014-2015 роки та зобов»язати відповідача в наступні учбові роки приймати участь у додаткових витратах на розвиток дитини в розмірі 50 % від цих витрат.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19 березня 2015 року позов задоволено частково.

Вирішено визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір»ю ОСОБА_3.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, в розмірі ј частини від всіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.07.2014 року і до повноліття доньки до ІНФОРМАЦІЯ_4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на доньку ОСОБА_4 в розмірі 275 грн. щомісячно з 31.07.2014 року.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, як це передбачено нормами процесуального права, але суд не звернув на це увагу і постановив рішення на голослівних твердженнях позивача. Крім того вважає, що оскільки сторони у справі проживають у одній квартирі, то фактично відсутній і спір про місце проживання дитини. Вказує, що не припиняє утримувати дитину та матеріально її забезпечувати, постійно намагається надати доньці повноцінне батьківське піклування та турботу, забезпечує придбання для доньки продуктів харчування тощо. Також зазначає, що судом виплата аліментів його доньці визначено до її повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_4, однак у вказаному році ОСОБА_4 буде вже 25 років.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з»явилися в судове засідання , обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи , колегія суддів приходить до наступного.

Встановлено, що сторони у справі від шлюбу, який розірваний на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19.06.2014 року, мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після розірвання шлюбу сторони продовжують проживати разом у двокімнатній квартирі АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 за договором дарування, та в якій зареєстровані як сторони, так і їх донька ОСОБА_4, а також донька ОСОБА_3 від першого шлюбу.

В зазначеній квартирі ОСОБА_2 проживає в одній кімнаті, а позивач з дітьми у іншій .

Сторони спільного господарства не ведуть, тобто проживають окремо.

ОСОБА_3 01.09.2014 року з позашкільним закладом «АЛСКО» укладено контракт на навчання слухача, відповідно до якого позивач взяла на себе зобов»язання щомісячно сплачувати 549 грн. 00 коп. за навчання дитини.

Крім того, ОСОБА_4 відвідує гурток хореографічного ансамблю «Чародій», внески до батьківського фонду якого встановлено протоколом № 2 рішення батьківських зборів від 06.09.2014 року.

Визначаючи місце проживання ОСОБА_4 з матір»ю ОСОБА_3., суд першої інстанції виходив з того, що незважаючи на ту обставину, що сторони проживають в одній квартирі, фактично проживають окремо, врахувавши при цьому хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання. При цьому судом досліджувалась довідка психолога Служби у справах дітей Дарницької РДА в м. Києві, висновок вказаної служби, а також думка самої дитини.

Стягуючи з відповідача на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходів) на утримання неповнолітньої доньки сторін, а також додаткові витрати у розмірі 275 грн. 00 коп. оплату відвідування дитиною хореографічного гуртка, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що останній добровільно надає матеріальну допомогу на утримання доньки сторін, врахувавши при цьому ту обставину, що ОСОБА_2 має дохід, оплачує навчання доньки від першого шлюбу.

Таке рішення суду є законним та обґрунтованим , постановленим з додержанням норм матеріального та процесуального права, , що регулюють правовідносини, що виникли між сторонами , висновків якого доводи апеляційної скарги не спростовують.

Так, посилання відповідача про те, що сторони у справі проживають у одній квартирі, в зв»язку з чим фактично відсутній і спір про місце проживання дитини , на увагу колегії суддів не заслуговує , оскільки достовірно встановлено, що ОСОБА_2 проживає в одній кімнаті, а позивач з дитиною в іншій, тобто окремо, спільним побутом не пов»язані, дитина має більшу прихильність до матері, що не заперечувалось і самим ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Зазначаючи про те, що він добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дитини, ОСОБА_2 будь-яких належних та допустимих доказів тому не надав, чому судом першої інстанції дано належну оцінку.

Та обставина, що ОСОБА_2 надав квитанції про те, що він придбавав для доньки продукти харчування , на висновок суду не впливає, оскільки відповідно до ст. 180 СК України, обов»язок утримувати дитину є рівною мірою обов»язком як матері, так і батька, причому обов»язком особистим, а утримання дитини полягає не тільки у її харчуванні, але і в інших потребах в існуванні - одяг, комфорт, користування медичними послугами та потреби в реалізації соціального та духовного розвитку.

Крім того, згідно зі ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов»язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами ( розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо ). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово , періодично або постійно.

Як вбачається з матеріалів справи, заявляючи вимогу про стягнення з відповідача коштів на додаткові витрати, позивач зазначала, що донька сторін , ОСОБА_4, відвідує хореографічний ансамбль, внески до якого встановлено протоколом № 2 рішення батьківських зборів від 06.09.2014 року, а також нею понесені витрати на навчання дитини.

Таким чином, додаткові витрати на дитину сторін викликані особливими обставинами - розвитком здібностей дитини, в зв»язку з чим суд першої інстанції підставно стягнув з відповідача 275 грн. 00 коп., врахувавши вартість внесків вказаних вище.

Та обставина, що судом невірно визначено дату повноліття доньки сторін не може бути підставою до скасування рішення суду, а може бути вирішено судом шляхом виправлення описки на підставі ст. 219 ЦПК України.

На підставі викладеного рішення суду є законним та обґрунтованим, відповідним встановленим обставинам справи та відповідає інтересам дитини та зобов»язанню батьків її утримувати .

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: