Справа № 367/6416/14-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

з а о ч н е

15 липня 2015 року Ірпінський міський суд Київської області у складі

головуючого судді Кухленка Д.С.,

при секретарі Мельник І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду надійшов зазначений вище позов, яким позивач мотивує позов тим, що 26.07.2011 р. між ним та відповідачем було укладено попередній договір з передачею авансових платежів та досягнуто домовленості про те, що ОСОБА_2 зобов'язувався продати ОСОБА_1, а останній придбати квартиру/частину будинку орієнтовною площею 339 кв. м., що являє собою 5-ий поверх житлового будинку АДРЕСА_1, який знаходиться на стадії будівництва.

Відповідно до п. 1 даного попереднього договору в цілому сума договору купівлі-продажу нерухомості, що зазначена вище має становити 211 000, 00 доларів США за офіційним курсом НБ України на день укладення договору.

Договір купівлі-продажу має бути укладено та нотаріально посвідчено не пізніше 31.12.2012р. За взаємною згодою договір може бути укладено раніше цієї дати. На підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договору купівлі-продажу покупець передав, а продавець отримав від покупця гроші в сумі еквівалентній 140 000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на дату укладення цього попереднього договору. В подальшому платежі в рахунок виконання своїх зобов'язань у частині оплати за частину будинку/квартири у житловому будинку покупець зобов'язався сплатити продавцю не пізніше 10.10.2011р. гроші в сумі еквівалентній на день підписання договору у розмірі 71 000 доларів США, яку Позивач сплатив 11.11.2011 року, що підтверджується розпискою ОСОБА_2 про те, що він отримав від ОСОБА_1 дану суму.

Позивачем було виконано обов'язки відповідно до укладеного попереднього договору, в свою чергу Відповідач взяті на себе обов'язки не виконав, окрім того ухилявся від нотаріального посвідчення укладеного попереднього договору, вказані вище квартири Позивач так і не отримав, на неодноразові звернення Позивача відносно вирішення ситуації, що виникла. Відповідачем 30.08.2012 року було власноруч написано Графік повернення авансових платежів, згідно заяви Позивача від 02.08.2012р., відповідно до якого Відповідач зобов'язався повернути Позивачу до15.09.2012р. року суму у розмірі - 100 000 доларів США, до 30.09.2012 року - 111 000 доларів США, з яких Позивач отримав лише 11 000 доларів США, решту грошей Відповідачем не повернуто.

Представник позивача в судове засідання не з'явилися. Позовну заяву підтримали повністю та просили її задовольнити та не заперечували проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з'явився, причини та докази поважності неявки суду не повідомили, тому суд, керуючись статтею 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу заочно на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення та заперечення сторін по справі, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частково задоволенню, виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 26.07.2011 р. укладався попередній договір з передачею авансових платежів.

Договір купівлі-продажу (основний договір) має бути укладено та нотаріально посвідчено не пізніше 31.12.2012р. За взаємною згодою договір може бути укладено раніше цієї дати. На підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договору купівлі-продажу покупець передав, а продавець отримав від покупця гроші в сумі еквівалентній 140 000,00 (сто сорок тисяч) доларів США за офіційним курсом НБУ на дату укладення цього попереднього договору. В подальшому платежі в рахунок виконання своїх зобов'язань у частині оплати за частину будинку/квартири у житловому будинку покупець зобов'язався сплатити продавцю не пізніше 10.10.2011р. гроші в сумі еквівалентній на день підписання договору у розмірі 71 000 (сімдесят одна тисяча) доларів США, яку Позивач сплатив 11.11.2011 року, що підтверджується розпискою ОСОБА_2 про те, що він отримав від ОСОБА_1 71 000 (сімдесят одну тисячу) доларів США.

Відповідно до вищезазначеного попереднього договору сума договору купівлі-продажу нерухомості, має становити 211 000, 00 (двісті одинадцять тисяч) доларів США за офіційним курсом НБ України на день укладення договору.

Відповідачем 30.08.2012 року було власноруч написано графік повернення авансових платежів, згідно заяви позивача від 02.08.2012р., відповідно до якого відповідач зобов'язався повернути позивачу до15.09.2012р. року суму у розмірі - 100 000 доларів США, до 30.09.2012 року - 111 000 доларів США, з яких Позивач отримав лише 11 000 доларів США, решту грошей відповідачем не повернуто.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 635 ЦК України передбачено, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Також даною статтею встановлюється, що зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України передбачаються загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Суд дійшов висновку, що оскільки попередній договір між позивачем та ОСОБА_2 не був нотаріально посвідчений та не було здійснено його державну реєстрацію, то такий договір не є укладеним й не створює юридичних наслідків для сторін.

Крім того, враховується той факт, що Ірпінським міським судом а саме рішенням від 28.07.2014р.,в справі ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним, було встановлено, що попередній договір від 26.07.2011р. не був нотаріально посвідчений, судом не застосовувались норми відносно ч.2 ст. 220 ЦК України, даний факт є встановленим (а.с.75-76).

Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідачем не заперечується факт, що між сторонами була домовленість відносно купівлі -продажу квартири/частини будинку. Також не заперечувалось факт отримання грошових коштів від позивача в сумі 211 000 тисяч доларів США. Також відповідач в своїх поясненнях зазначив, що частково сплатив позивачу борг в в сумі 11 000 тисяч доларів США (а.с.29).

Відповідно до ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні, то норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначене договором у гривні, тому суд відмовляє в задоволенні позовної вимоги щодо стягнення суми індексу інфляції.

Враховуючи викладене та зазначені вище норми, суд дійшов висновку, що сума заборгованості відповідача перед позивачем становить суму у розмірі 200 000 тисяч доларів США, що на момент подачі заяви про збільшення розміру позовних вимог до позовної заяви еквівалентно сумі у розмірі 5 210 000 гривень 00 копійок., та сплаті 3% річних у розмірі - 372,550 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі, а саме витрати на правову допомогу у розмірі - 20 000 грн. (договір № 18-11/13 з додатком №1) та суму сплаченого судового збору у розмірі - 3654,00 грн.

Враховуючи,що сторони по справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ст. 197 ч 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 203, 215, 216, 625, 635, 638 655, 657 Цивільного кодексу України, статтями 6-8, 10, 15, 30, 60, 62, 64, 88, 197, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі - 5 582 ,500 грн. (п'ять мільйонів п'ятсот вісімдесят дві тисячи п'ятсот ) грн.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, а саме витрати на правову допомогу у розмірі - 20 000 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі - 3654,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особою, яка не була присутня під час його оголошення, - з дня отримання копії рішення.

Суддя: Д. С. Кухленко