Справа № 219/5893/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2015 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

судді Павленко О.М.

при секретарі Кудла Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Артемівської міської ради Донецької області про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без дозволу батька, -

встановив:

позивач звернулася до суду з позовною заявою, згідно якої просить визнати відмову ОСОБА_2 на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, безпідставною та дозволити їй виїзд за межі України з неповнолітньою ОСОБА_3 без згоди батька ОСОБА_2 строком на 1 (один) рік, вказуючи, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 16.03.2002 року по 14.06.2010 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилася донька ОСОБА_3. На теперішній час вона перебуває у іншому шлюбі. Вони з дитиною та чоловіком проживають у АДРЕСА_1. З травня 2014 року на території м. Артемівська та Артемівського району Донецької області проводяться заходи антитерористичної операції, які являють собою безпосередню загрозу для життя і здоров`я населення. Вона бажає тимчасово виїхати з дитиною на період літніх канікул до її рідних, які проживають на території Російської Федерації в Криму, з метою оздоровлення дитини. Проте вона не має можливості реалізувати своє рішення та виїхати за кордон разом з дитиною, оскільки відповідач не надав їй дозволу на виїзд дитини за кордон, бо на теперішній час він перебуває в Росії. Вона спілкувалася з ним, він згоден з тим, щоб дитина оздоровилася, однак через те, що він перебуває в Росії, та, як він вказує, дуже зайнятий на роботі, не може оформити нотаріальну заяву про дозвіл виїзду дитини.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився. Разом з тим, надіслав на електронну адресу суду заяву, згідно якої просив справу розглянути за його відсутності в зв'язку з тим, що на теперішній час він знаходиться на території Росії, вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Артемівської міської ради Донецької області в судове засідання також не з'явилася, надала до суду заяву, згідно якої просила справу розглянути за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який 14.06.2010 року був розірваний (а.с. 12).

ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1. Її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 10).

3 березня 2015 року ОСОБА_5 та ОСОБА_1 уклали шлюб, після чого ОСОБА_1 змінила прізвище на «ОСОБА_1» (а.с.11).

Згідно ч.3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Порядок виїзду за кордон дітей - громадян України визначений Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 2014 року № 152.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до ст. 51 Конституції України турбота про дітей, їх виховання є рівним правом та обов'язком батьків.

Позивач зазначає, що бажає оздоровити дитину в Криму, однак без наявності згоди відповідача на її виїзд за кордон вона не може цього зробити.

На теперішній час отримання згоди батька малолітньої дитини ОСОБА_3 на її виїзд за межі території України є об'єктивно неможливим у зв'язку з його перебуванням на території Російської Федерації. Крім того, відповідач і сам зазначає, що перебуває на території Російської Федерації.

Вище приведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи позивачем було обґрунтовано доведені ті обставини, на які вона посилалася як на підстави своїх вимог, а тому суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 та дозволяє їй виїзд за межі України з малолітньою ОСОБА_3 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 строком на 1 рік.

При цьому суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог в частині визнання безпідставною відмови відповідача у дозволі на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітньої ОСОБА_3, оскільки суду не надано достовірних доказів того, що відповідач відмовив позивачу у наданні такого дозволу. Натомість, надіслана відповідачем заява про визнання позовних вимог ОСОБА_1 та вказівка самого позивача про те, що він не заперечує проти виїзду дитини за кордон на оздоровлення, свідчить про відсутність такої відмови з боку відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст. 313 ч.3 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», п.п. 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, пп. 2, 20 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 2014 року № 152, суд -

вирішив:

позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Дозволити ОСОБА_1 виїзд за межі України з малолітньою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 строком на 1 (один) рік.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області протягом 10 днів з моменту його проголошення, а відп овідачем та представником третьої особи - в той же строк, але з моменту отримання копії цього рішення.

Суддя -