Справа № 510/1938/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.02.2015 Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

· при секретарі Пройка С.В.,

·

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 (третя особа - Ренійський РС Головного Управління Державної міграційної служби України в Одеській області) про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом та зняття з реєстраційного обліку, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_2, діюча також як законний представник ОСОБА_3 позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності.

Представник третьої особи - Ренійського РС ГУДМС України в Одеській області заперечень щодо позову не надала, просила про розгляд справи у її відсутності.

Позивачка на задоволенні позовних вимог наполягав, просив розглянути справу без її участі.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про народження ОСОБА_2.; копія паспорту громадянина РФ ОСОБА_2 з відміткою про шлюб; копії паспортів ОСОБА_1, ОСОБА_5 з відмітками про місце проживання ; копія технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1; копія посвідченої нотаріально заяви ОСОБА_6 про згоду на прийняття донькою ОСОБА_3, громадянства Р.Ф. від 11.09.2007 р.; копія свідоцтва про право власності на житло № 15 від 14.04.1993 р.; копія свідоцтва про шлюб між громадянином РФ ОСОБА_7 та ОСОБА_2. № 799 від 05.10.2007 р.; копія домової книги на спірне домоволодіння із відомостями про реєстрацію сторін; копія довідки уповноважених органів реєстрації РФ про місце реєстрації відповідачів від 20.08.2014 р.;

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка звернулася до суду із позовом та просить визнати відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1, та зняти їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою, зазначивши, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № 15 від 14.04.1993р. вона разом з померлим чоловіком ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_1 в якій мешкає по теперішній час. Право власності на нерухомість зареєстровано за позивачем у встановленому законом порядку. Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 є онуками позивачки, з 2007р. за вищевказаною адресою не мешкають, у зазначеному році виїхали на постійне місце проживання до Російської Федерації у м. Новошахтінськ Ростовської обл. та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 що підверджується довідкою МБУ м. Новошахтінськ «МФЦ» від 20.08.2014 р. № 8964 та будинковою книгою за вказаною адресою. Отже, вже досить тривалий час відповідачі не мешкають за місцем своєї реєстрації, з реєстраційного обліку не знялися, їх теперішнє місцезнаходження встановлене, позовні вимоги позивача визнали, просили про розгляд справи у їх відсутності у звязку з знаходженням на постійному місці проживання у РФ. У зв'язку із реєстрацією відповідачів на житлоплощі позивач несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, крім того, вона, як власник житла, позбавлена можливості у вирішенні інших, передбачених чинним законодавством, питань.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців. Положеннями ст. 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності її понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно із ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

За ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до положень ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності із ст. 317, ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003р. реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Документом, до якого вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, є у т.ч. паспорт громадянина України.

Таким чином, правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування особи за певною адресою.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Слід також зазначити, що ч. 2 п. 15 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996р. вбачає, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що

наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Виходячи із вищевказаного, матеріалів справи, доводів позивача, викладених у позові, відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 вже тривалий час не мешкають за спірною адресою, вони не являються власниками житла, у якому прописані, в даний час фактично мешкають за іншою адресою. Згідно наданих документів, позивачка є власником квартири АДРЕСА_1, на житлоплощі якої рахуються прописаними відповідачі. У зв'язку із тим, що відповідачі не проживають у будинку позивача більше року, яких-небудь витрат по утриманню житла вони не несуть, їх особистих речей там також немає. Договором, законом або рішенням суду не було встановлено право відповідачів на користування ними житлоплощею ОСОБА_1 з підстав ст. 401 ЦК України. У зв'язку із вищевикладеним, є правові підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням і зняття їх з реєстраційного обліку.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст. 317, 319, 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України, ст. ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003р., -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

Зобов'язати Ренійський районний сектор Головного Управління Державної міграційної служби України в Одеській області зняти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, з реєстраційного обліку за адресою: квартира АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.І. Дудник