Справа № 640/7462/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2015 року

Київський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого: судді: Нев'ядомського Д.В.

При секретарі Кузнецовій А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою Публічного Акціонерного Товариства "Дельта банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення на предмет іпотеки ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2,в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором з ОСОБА_2 та звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру, яка належить ОСОБА_1.

Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 08.11.2006 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 2001/1106/88-009 згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 14000.00 евро з розрахунку 12 % річних за користування кредитом на строк з 08.11.2006 року до 07.11.2016 року.

Як забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов'язань за Кредитним договором щодоповернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливих штрафних санкцій а також інших витрат між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір № б/н від 08.11.2006 року (надалі - Іпотечний договір), відповідно до якого ОСОБА_1 як іпотекодавець за Іпотечним договором передала в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: квартиру №13 у м.Харків, по вул.Академіка Проскури, 8 яка складається з 2 житлових кімнат житловою площею 33,7 кв.м., загальнею площею 56,5 кв.м.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору.

У судове засідання представник Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Дельта Банк" не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив стягнути з Відповідача заборгованість у повному обсязі, а також розглядати справу за відсутності представника Банку, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, що у разі неявки в судове засідання Відповідача, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки якого невідомі, або якщо причини неявки будуть визнані судом неповажними, на підставі ст. 224 ЦПК України, просив розглядати справу у заочному порядку.

У судове засідання зявився представник відповідача ОСОБА_2, надав письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обгрунтовуються, а самє: відповідні відомості про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку. Реєстр іпотеки та реєстр заборон відчуженняоб"єктів нерухомого майна містять дані про обтяжувача - ХФ АКБ "ТАС - Комерцбанк". Жодних даних про право ПАт "Свед банк" або ПАТ "Дельта Банк" на предмет іпотеки Державні реєстри не містять, жодного належного доказу переходу права вимоги до ПАТ "Дельта Банк" до суду не були надані, наведені документи позивачем в матеріалах справи відсутні.Новий кредитор має законе право вимагати виконання свого обов"язку у боржника не раніше , ніж він письмово повідомить боржника про заміну кредитора у зобов"язані та надасть йому докази його переходу. Жодний доказ виконання цих умов у справі також відсутній . Таким чином , у справі фактично відсутній предмет спору.

У судове засідання ОСОБА_1 не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Суд, дослідивши матеріали справи, та докази, надані в їх обгрунтування, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08.11.2006 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 2001/1106/88-009 згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 14000.00 евро з розрахунку 12 % річних за користування кредитом на строк з 08.11.2006 року до 07.11.2016 року.

25 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» Права вимоги за кредитними та забезпечувальними зборами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Сведбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами (нотаріально зареєстрований за №1306,1307 від 25 травня 2012).

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, відповідно до вищевказаного договору про передачу активів та кредитних зобов'язань АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по даному кредитному договору .

Відповідно до п. 3.1. Договору, позичальник зобов'язується погасити заборгованість за кредитом, шляхом внесення коштів на позичковий рахунок, щомісяця, «через касу Банку згідно додатку №1, що є невід'ємною частиною даного договору.

Згідно п. 3.2. Договору, проценти за користування Кредитом нараховуються виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом, на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом, починаючи з дати видачі кредиту до моменту його повернення.

В рахунок забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов'язань за Кредитним договором щодо повернення кредиту,сплати нарахованих процентів, можливих штрафних санкцій а також інших витрат між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір № б/н від 08.11.2006 року, відповідно до якого ОСОБА_1, як іпотекодавець за Іпотечним договором передала в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: квартира №13 по вул. Академіка Проскури у м.Харків, яка складається з 2 житлових кімнат житловою площею 33,7 кв.м., загальною площею 56,5 кв.м.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору. Однак зобов'язання не виконуються, у зв'язку з чим, станом на 05.04.2013 року за Відповідачем наявна заборгованість у сумі: 45205.69 грн., з яких: Сума заборгованості за кредитом - 40711.54 грн.; сума заборгованості за відсотками - 4494.16 грн.

У відповідності до ст.35 ЗУ «Про іпотеку» та положень п.6.1. договору іпотеки позивач направив відповідачу 21 серпня 2013 року вимогу про усунення порушень зобовязань за кредитним договором та попередження про задоволення вимог по сплаті заборгованості за рахунок предмету іпотеки.

Проте, дана вимога була залишена поза увагою відповідачів.

За приписами ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання підлягає виконанню у встановлений строк.

У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

7.06.2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Законом визначено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яка вважається предметом іпотеки згідно ст.5 Закону України «Про іпотеку».

Враховуючи, що правовідносини сторін виникли з кредитного договору в іноземній валюті, загальна площа предмету іпотеки становить 56,5 кв.м., іпотекодавець постійно проживає в даному помешканні разом зі своєю дитиною, іншого житла у власності не має, він не є субєктом Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», суд вважає, що до правовідносин слід застосувати Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Урішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року№1-рп/99у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Підставою для прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» стала втрата значних коштів громадянами України внаслідок різких курсових коливань на валютному ринку України, знецінення національної валюти. У пояснювальній записці до проекту зазначеного закону вказувалося, що через знецінення національної валюти десятки тисяч людей не мають можливості обслуговувати кредитні зобов'язання за споживчими кредитами в іноземній валюті. Банки та інші фінансові установи масово звертають стягнення і примусово вилучають у таких боржників рухоме і нерухоме майно. Це викликає гостре незадоволення у людей і напруження у суспільстві.

Отже, зазначений закон було прийнято з метою підтримки громадян України, які мають невиконані зобов'язання за договорами споживчого кредиту в іноземній валюті (валютних кредитів), укладеними з фінансовими установами та банками України, шляхом встановлення порядку і умов конвертації зобов'язань за кредитними договорами в іноземній валюті в національну валюту України та пропонувалося мінімалізувати негативні наслідки інфляції національної валюти для громадян України та убезпечити зазначених громадян від виникнення скрутної фінансової ситуації.

Основною метою прийняття Закону, як зазначалося у пояснювальній записці, є забезпечення конституційних прав громадян та відновлення довіри до банків та інших фінансових установ, вжиття оперативних заходів та мінімалізації можливих збитків громадян при виконанні своїх кредитних зобов'язань.

Судом встановлено, виходячі з витягу прав з нерухомого майна, що у ОСОБА_3 відсутнє на праві властності житло, ніж те , на зверненні стягнення якого наполягає позивач.

Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, умов договору та вимог чинного законодавства, суд вважає, що у ПАТ «Дельта Банк» є право на стягнення заборгованості за кредитним договором, проте відсутнєправо на звернення стягнення на предмет іпотеки..

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» (МФО 380236, , р/р 373980009) заборгованість за кредитним договором в розмірі 45205,69 грн. та судовий збір в розмірі 452,06грн.

В задоволенні позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором- відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 10 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.1 ст.294 ЦПК України.

Суддя: Д.В. Невядомський

.