Єдиний унікальний номер 234/4340/15-ц Номер провадження 22-ц/775/22/2015
Головуючий у 1 інстанції: Мамалуй М.В.
Суддя - доповідач: Краснощокова Н.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді: Краснощокової Н.С.

суддів: Гапонова А.В., Азевича В.Б.

при секретарі: Зілаковій Я.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Артемівську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 15 травня 2015 року у цивільній справі за позовом Комунального автотранспортного підприємства 052810 до ОСОБА_1 про визнання договору укладеним,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 15 травня 2015 року задоволено позов Комунального автотранспортного підприємства 052810, визнано укладеним договір про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів населення приватного сектора № 306972 від 04.02.2015 року між позивачем та відповідачкою, підготовлений позивачем, як виконавцем послуг, на основі типового договору, стягнено з відповідачки на користь позивача понесені ним судові витрати.

У апеляційній скарзі відповідачка просить скасувати вказане рішення, посилаючись на те, що судом не повністю виявлено та враховано обставини справи, також суд врахував недоведені обставини. Зокрема, апелянт зазначає, що після отримання від відповідача листа з проектом договору, вона листом від 3.03.2015р. повідомила позивача про готовність підписати договір після скасування неправомірно нарахованої заборгованості, яка станом на 1.02.2015р. визначена позивачем в розмірі 1 100, 03 грн. Тобто, вона висунула пропозицію підписати договір з додатковими умовами, що передбачено ч.2 ст. 26 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» та ст.ст. 3, 6, 626, 627, 628, 646, 649 ЦК України. У такому випадку, розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору вирішуються судом. У запереченні до позовної заяви та у листі позивачу від 3.03.2015р. вона наводила доводи, згідно яких визнання договору укладеним до моменту вирішення питання про правомірність нарахування заборгованості, визначеної позивачем до підписання договору, призведе до правової колізії, яка надасть позивачу невиправдані переваги, а її поставить в завідомо невигідні умови, що порушить її встановлені законом права та інтереси, а також статті 3, 6, 321, 627, 628, 646 ЦК України, ч.1 ст. 16, ч.1 ст. 19, ч.2 ст. 26, ч.1 ст. 32 Закону України «Про житлово - комунальні послуги». Суд першої інстанції її доводи не врахував, оголосивши про відсутність зв'язку між укладанням договору та стягненням заборгованості, з чим вона не погоджується. Нарахування заборгованості за спожиті комунальні послуги без укладання відповідного договору протирічить вимогам чинного законодавства. У випадку підписання договору про вивезення твердих побутових відходів до вирішення питання про правомірність нарахованої заборгованості позивач набуде неправомірну перевагу у вигляді можливості стягнення на підставі такого договору спірної заборгованості, нарахованої до підписання договору, користуючись правовою колізією, що виникне, тим самим позбавивши її права оскаржувати правомірність такої заборгованості в судовому порядку. Правова колізія у даному випадку полягає в тому, що підписання договору при наявності заборгованості, нарахованої до його підписання, надає право позивачу визнати неправомірну заборгованість правомірною на підставі норм такого договору. Так, частиною 3 ст.631 ЦК України визначено, що сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Проект наданого позивачем договору містить п.3.3 наступного змісту «У разі потреби згідно діючого законодавства і правил, Виконавець здійснює у місячний строк перерахунок вартості фактично наданих послуг та повідомляє Споживачеві про його результати». Тобто і норми законодавства і вказаний п.3.3 договору призводять до автоматичного набуття неправомірною заборгованістю статусу узгодженої на підставі підписаного договору, тим самим позивач позбавляє відповідача права оскарження такої заборгованості і припиняє існування «спору про право». Апелянт також зазначає, що спір про укладання договору та спір про правомірність нарахованої позивачем заборгованості в даному випадку взаємопов'язані, оскільки п.3.3. договору, норми чинного законодавства, наявність заборгованості, законність якої не доведена та тези позивача, викладені у позовній заяві та листі від 18.03.2015р. свідчать про те, що позивач намагається примусити її укласти вказаний договір на завідомо невигідних для неї умовах з метою подальшого стягнення неправомірно нарахованих сум за періоди до укладання договору, посилаючись на його норми та за допомогою перекручування норм законодавства.

В засідання апеляційного суду сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені, що підтверджено отриманням, зокрема, ОСОБА_1, телефонограми з повідомленням про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи позов та визнаючи укладеним договір між сторонами про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів суд обґрунтовано виходив із встановлених у справі фактичних обставин та вимог діючого законодавства.

Частиною 1 ст. 19 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року «Про житлово - комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Статті 20, 21 цього Закону визначають обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Із справи вбачається, що відповідач зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1.

Позивач є виконавцем комунальної послуги з вивозу твердих побутових відходів у м. Краматорську на підставі рішення виконавчого комітету Краматорської міської ради від 6.10.2010р. №650, вивезення твердих побутових відходів здійснюється ним відповідно до маршрутного графіку, погодженого з керівником Управління житлового та комунального господарства та головним санітарним лікарем м. Краматорська.

Тарифи на послуги з вивезення та розміщення твердих побутових відходів для населення, норми надання послуг з вивезення побутових відходів встановлені рішеннями Виконавчого комітету Краматорської міської ради від 20.11.2013 № 846.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил надання послуг з вивезення побутових відходів" від 10 грудня 2008 року № 1070 затверджено типовий договір про надання послуг з вивезення побутових відходів.

Позивачем на підставі ст.ст. 19, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", постанови КМУ "Про затвердження Правил надання послуг з вивезення побутових відходів" від 10.12.2008 року № 1070 розроблена типова форма договору про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів населення приватного сектора та 05.02.2015 року відповідачу відправлено пропозицію щодо укладання договору та договір про надання послуг з вивозу твердих побутових відходів населення приватного сектору в двох екземплярах.

Відповідач не погодилась з умовами договору, про що повідомила позивача листом від 3.03.2015р., у якому, зокрема, вказала, що згідна укласти договір лише у випадку скасування неправомірно нарахованої заборгованості, яка рахується за її адресою за попередній час. Примірники проекту договору залишила у себе до моменту повідомлення про скасування заборгованості, після чого зобов'язалась підписати договір.

Листом від 18.03.2015р. позивач надав відповідь, за змістом якої він не погодився на пропозицію відповідачки скасувати заборгованість, та зазначив, що укладання договору і стягнення заборгованості є різними правовими питаннями .

У зв'язку з відмовою відповідачки укласти запропонований позивачем договір позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання договору укладеним.

Задовольняючи позов суд обґрунтовано виходив із того, що позивач, як виконавець послуги з вивезення твердих побутових відходів, підготував проект договору, який відповідає типовому договору та відмова відповідачки укласти договір на умовах типового договору суперечить вимогам ст.ст. 6 ч.3, 627, 630 ЦК України та ст.ст.19,20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги».

Суд обґрунтовано не прийняв до уваги заперечення відповідачки щодо укладання договору лише за умови скасування нарахованої позивачем заборгованості, оскільки при розгляді справи про визнання договору укладеним питання щодо стягнення заборгованості чи щодо правомірності нарахування заборгованості не вирішувалось.

Доводи апеляційної скарги про те, що визнання договору укладеним до моменту вирішення питання про правомірність нарахування заборгованості, визначеної позивачем до підписання договору, призведе до правової колізії, яка надасть позивачу невиправдані переваги, безпідставні. Як вбачається з тексту договору, він не містить положень про зобов'язання відповідачки сплатити заборгованість, що виникла до його укладення.

За вказаних обставин, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає встановленим у справі фактичним обставинам, ухвалене з дотриманням вимог матеріального і процесуального закону і підстав для його скасування немає.

Згідно з ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 15 травня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: