АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 2/686/1612/14
Провадження № 22-ц/792/54/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Корніюк А.П.,

суддів: Пєнти І.В., Талалай О.І.,

з участю секретаря: Сацюк Г.О.

представника апелянта ОСОБА_1, позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, представника позивачів ОСОБА_12, представника ОСОБА_13 міської ради ОСОБА_14, представника міського комунального підприємства „Хмельницьктеплокомуненерго ОСОБА_15, представника регіонального відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області ОСОБА_16

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою КВП ПМК-33 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_3, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_2, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_11, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_7, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_5, ОСОБА_53, ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56 до КВП ПМК-33, БТІ виконавчого комітету ОСОБА_13 міської ради, ОСОБА_13 обласної державної адміністрації, Державної реєстраційної служби ОСОБА_13 міськрайонного управління юстиції, треті особи: регіональне відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області, комітет економіки ОСОБА_13 обласної державної адміністрації, ОСОБА_13 міська рада, міське комунальне підприємство „Хмельницьктеплокомуненерго про визнання недійсним договору купівлі-продажу в частині купівлі - продажу гуртожитку, визнання недійсним права колективної власності на нерухоме майно, зобовязання скасувати його державну реєстрацію.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

Звертаючись до суду позивачі вказували, що на виконання Закону України „Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків 02.12.2008р. відбулися загальні збори мешканців гуртожитку по вул. Зарічанській, 14-А у м. Хмельницькому, на яких прийнято рішення ініціювати на сесії міської ради розгляд питання про передачу вказаного гуртожитку до комунальної власності міста, а в подальшому, рішенням 22 сесії ОСОБА_13 міської ради №45 від 17.12.2008р. надано згоду на безоплатну передачу в комунальну власність територіальної громади міста гуртожитку, що перебуває у повному господарському віданні чи оперативному управлінні КВП „ПМК-33 по вул. Зарічанській, 14-А, а також зовнішніх мереж водопостачання, водовідведення, електричних кабельних ліній, зовнішніх мереж та систем газопостачання. Однак, з інформації голови правління КВП „ПМК-33 №38-А від 11.12.2008р. позивачі дізнались, що спірний гуртожиток належить КВП „ПМК-33 на підставі договору купівлі-продажу від 20.07.1994р. і право власності на який за останнім зареєстровано ОСОБА_13 БТІ 07.06.2005р. за №11001440. Позивачі вважають реєстрацію гуртожитку за відповідачем такою, що суперечить вимогам чинного законодавства та порушує їхні права, а тому, після неодноразового уточнення позовних вимог, просили суд визнати недійсним договір від 20.07.1994р. в частині купівлі-продажу гуртожитку по вул. Зарічанській, 14-А в м. Хмельницькому Організацією орендарів ОСОБА_13 „ПМК-33; визнати недійсним ОСОБА_57 передачі майна держаного підприємства від 30.06.1994р.; визнати недійсним право колективної власності на нерухоме майно гуртожиток по вул. Зарічанській, 14-А в м. Хмельницькому, площею 2995,6 кв. м., що зареєстровано за №11001440 від 07.06.2005р. за ОСОБА_13 КВП ПМК-33 та зобовязати ОСОБА_13 БТІ зняти вказаний гуртожиток з реєстру прав власності ОСОБА_13 КВП „ПМК-33 як власника.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 21.09.2009 року до участі в справі в якості третьої особи залучено ОСОБА_13 обласну раду.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 11.11.2009 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_13 обласну державну адміністрацію.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 30.11.2009 року до участі в справі в якості третьої особи залучено ОСОБА_13 міську раду.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 18.12.2009 року до участі в справі в якості третьої особи залучено МКП „Хмельницьктеплокомуненерго.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 25.01.2013 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Хмельницької області від 22.04.2013 року, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2013 року касаційну скаргу ОСОБА_28 задоволено частково, рішення Хмельницького міськрайонного суду від 25 січня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 22 квітня 2013 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалами Хмельницького міськрайонного суду від 11.03.2014 року закрито провадження у справі за позовними вимогами ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_60, ОСОБА_61, ОСОБА_62, ОСОБА_63, ОСОБА_64, ОСОБА_65, ОСОБА_66, ОСОБА_67, ОСОБА_68, ОСОБА_69, ОСОБА_70, ОСОБА_71, ОСОБА_72 до відповідачів та третіх осіб про визнання недійсним договору купівлі-продажу щодо гуртожитку, визнання недійсним акту передачі майна державного підприємства, визнання недійсним права колективної власності на нерухоме майно, зобовязання вчинити певні дії у звязку з відмовою їх від позову, а також залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_73, ОСОБА_57, ОСОБА_74, ОСОБА_75, ОСОБА_76, ОСОБА_77, ОСОБА_78, ОСОБА_79, ОСОБА_80, ОСОБА_81, ОСОБА_82, ОСОБА_83, ОСОБА_84, ОСОБА_85

Також ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 14.04.2014 року позовну заяву ОСОБА_86 до відповідачів та третіх осіб про визнання недійсним договору купівлі-продажу щодо гуртожитку, визнання недійсним акту передачі майна державного підприємства, визнання недійсним права колективної власності на нерухоме майно, зобовязання вчинити певні дії залишено без розгляду.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 07 жовтня 2014 року позов задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу державного майна від 20.07.1994р. в частині придбання організацією орендарів ОСОБА_13 ПМК-33 гуртожитку, що по вул. Зарічанській, 14-А у м. Хмельницькому. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі КВП „ПМК-33 вважає рішення незаконним, просить його скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Посилається на те, що позивачами обрано невірний спосіб захисту своїх прав та не надано доказів про порушення їхніх прав станом на час укладення спірного договору. Також апелянт вказує, що комітет економіки ОСОБА_13 облдержадміністрації був наділений відповідними повноваженнями на укладення договору купівлі-продажу державного майна, адже згідно рішення виконкому ОСОБА_13 міської ради народних депутатів №5 від 15.01.1992р. та згідно даних ЄДРПОУ станом на дату укладення спірного договору цей комітет ліквідовано не було, а посилання суду на ст. 48 ЦК УРСР є необґрунтованим, оскільки при визнанні спірного договору недійсним, гуртожиток по вул. Зарічанській, 14А повинен перебувати на балансі комітету економіки ОСОБА_13 облдержадміністрації, який вже на даний момент є ліквідованим без правонаступників. Крім того, судом безпідставно не взято до уваги висновки судових експертиз, що спростовують доводи позовної заяви, помилково застосовано Закон України „Про приватизацію державного житлового фонду та не залучено до участі в справі власників кімнат, які придбали їх згідно договорів купівлі-продажу, чим порушено права останніх.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта та представник третьої особи МКП „Хмельницьктеплокомуненерго апеляційну скаргу підтримали і просять її задовольнити, скасувавши рішення суду першої інстанції.

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, їх представник ОСОБА_12, представники третіх осіб: ОСОБА_13 міської ради та регіонального відділення Фонду держмайна України по Хмельницькій області апеляційну скаргу не визнали і просять її відхилити, залишивши без змін рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача ОСОБА_13 ОДА до суду не з»явився, направивши клопотання щодо розгляду справи за відсутності представників відповідача у зв»язку із відрядженням.

Інші особи, які беруть участь у справі, до суду не зявилися, хоча про день, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомили.

Апелянтом оскаржується рішення в частині визнання недійсним договору купівлі- продажу державного майна від 20.07.1994 року щодо придбання організацією орендарів ОСОБА_13 ПМК -33 гуртожитку по вул. Зарічанській, 14 «а». В решті рішення сторонами не оскаржується.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив і виходив з того, що 30.06.1994 року між комітетом економіки облдержадміністрації та організацією орендарів ОСОБА_13 ПМК33 укладено Договір про внесення змін та доповнень до договору оренди від 01.01.1992 року цілісного майнового комплексу (майно) ОСОБА_13 ПМК-33, за умовами якого орендар (ОСОБА_13 ПМК-33) приймає в оренду з викупом цілісний майновий комплекс (майно) ОСОБА_13 ПМК33 основні фонди первісною вартістю з урахуванням індексації 733000 тис.крб. та 635000 тис.крб. залишковою. Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що об»єктом оренди за вказаним договором є цілісний майновий комплекс залишковою вартістю 635000 тис.крб., хоча орендодавець передав майно з правом викупу вартістю 733000 тис.крб., однак вартість майна за актом оцінки вартості цілісного майнового комплексу становить 652 млн.крб.

20.07.1994 року між організацією орендарів ОСОБА_13 ПМК33, як покупцем, та комітетом економіки облдержадміністрації, як продавцем, укладено та нотаріально посвідчено договір купівлі продажу державного майна цілісного майнового комплексу ОСОБА_13 ПМК33, що перебувало в комунальній власності ОСОБА_13 обласної ради народних депутатів. Згідно з актом оцінки вартості майна ПМК 33 з вартості майна було вилучено майно державного житлового фонду без зазначення характеристик цього майна.

Також суд першої інстанції вірно встановив, що акт передачі майна за договором від 20.07.1994 року, до складу якого було включено гуртожиток по вул. Зарічанській, 14 - А у м. Хмельницькому, складено 30.06.1994 року.

На підставі рішення ОСОБА_13 райдержадміністрації від 01.08.1996 року № 231 зареєстровано КВП ПМК33, що є правонаступником організації орендарів ОСОБА_13 ПМК-33.

ОСОБА_13 БТІ 28.02.2002 року видане реєстраційне посвідчення на приміщення цілісного майнового комплексу, що розташований по вул. Геологів, 1 у м. Хмельницькому та зареєстрований за організацією орендарів ОСОБА_13 ПМК-33 і лише 07.06.2005 року ОСОБА_13 БТІ зареєстровано право колективної власності на спірний гуртожиток за КВП ПМК33.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що спірний гуртожиток по вул. Зарічанській, 14-А не входить до цілісного майнового комплексу ОСОБА_13 ПМК -33 і не міг передаватись та не передавався у оренду організації орендарів ОСОБА_13 ПМК-33.

Також, судом першої інстанції вірно встановлено, що повноважень на укладання договору купівлі-продажу 20.07.1994 року комітет економіки ОСОБА_13 облдержадміністрації не мав, оскільки власником орендованого майна організацією орендарів ОСОБА_13 ПМК-33 до моменту його повного викупу залишалась обласна рада народних депутатів і розпорядженням Представника Президента України у Хмельницькій області від 12 липня 1994 року за № 826 діяльність обласної державної адміністрації припинена та її повноваження передані голові і виконавчому комітету обласної ради..

На підставі вищевикладеного суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що укладений 20.07.1994 року договір купівлі продажу в частині визнання недійсним купівлі-продажу гуртожитку підлягає до задоволення, оскільки істотною умовою договору є ціна, що за спірним договором становить 652 млн. крб., а вартість переданого майно підприємству згідно з актом оцінки складає 779 770 тис. крб., а також з підстав відсутності повноважень на його укладання комітетом економіки ОСОБА_13 облдержадміністрації.

Дійшовши такого висновку, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) цілісним майновим комплексом є господарський об»єкт із закінченим циклом виробництва (робіт, послуг).

Згідно ч. 2 ст. 1 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду (в редакції, яка була чинною на час укладення договору) до житлового фонду, який підлягав приватизації на користь громадян України відносився житловий фонд місцевих ОСОБА_61 народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ (крім кімнат у гуртожитках) (стаття 2 частина 2 означеного Закону).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України „Про приватизацію майна державних підприємств в редакції, яка була чинною на час укладення спірного договору дія цього Закону не поширюється на приватизацію обєктів державного земельного та житлового фондів, а також обєктів соціально-культурного призначення, що фінансуються з державного бюджету, в тому числі обєктів сфери охорони здоровя, за винятком тих, які належать підприємствам, що приватизуються.

За змістом статей 127-131 ЖК УРСР та положень Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою ОСОБА_61 Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року передбачено, що гуртожитки це спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки.

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Згідно акту державного прийняття будинку гуртожитку по вул. Куйбишева, 14 та витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно від 07.06.2005 року будинок по вулиці Зарічанській (Куйбишева), 14-А у м. Хмельницькому має статус гуртожитку і належить КВП ПМК-33 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 20.07.1994 року, що зареєстрований у ОСОБА_13 БТІ 07.06.2005 року за реєстровим номером 11001440. (т.4 а.с.226).

Комітетом економіки облдержадміністрації, як орендодавцем 30.06.1994 року та організацією орендарів ОСОБА_13 ПМК-33 укладено Договір про внесення змін та доповнень до договору оренди від 01.01.1992 року цілісного майнового комплексу ОСОБА_13 ПМК-33, за умовами якого орендар (ОСОБА_13 ПМК-33) приймає в оренду з викупом цілісний майновий комплекс (майно) ОСОБА_13 ПМК-33 основні фонди, вартість яких становить 733 000 тис. крб. (первісна вартість з урахуванням індексації) залишкова вартість 635 000 тис. крб.

Невідємною частиною вказаного договору оренди є : передаточний баланс станом на 01.06.1994 року; акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу та розрахунок орендної плати. ( т.1 а.с. 197-203).

Як слідує із пункту 1.2.1 договору оренди від 01.01.1992 року із внесеними до нього змінами 30.06.1994 року власником орендованого майна організацією орендарів ОСОБА_13 ПМК-33 до моменту його повного викупу залишається обласна рада народних депутатів.

Згідно договору купівлі продажу державного майна від 20 липня 1994 року, що укладений між комітетом економіки облдержадміністрації та організацією орендарів ОСОБА_13 ПМК-33, правонаступником якої є КВП ПМК-33 остання придбала згідно з актом оцінки, затвердженого головою комітету економіки обласної державної адміністрації ОСОБА_87 від 30 червня 1994 року, державне майно цілісного майнового комплексу ОСОБА_13 ПМК-33 вартістю 658 тис. крб. (прописом у договорі 658 млн. крб.), що перебувало у комунальній власності ОСОБА_13 обласної ОСОБА_61 народних депутатів і цей договір нотаріально посвідчений. ( т.1 148-151). Згідно з актом оцінки вартості майна ПМК-33 з вартості майна вилучено майно державного житлового фонду без зазначення характеристик цього майна вартістю 282 млн.крб. (т.1 а.с. 171-173).

Відповідно до акту передачі майна державного підприємства, що складений 30 червня 1994 року комітетом економіки виконкому ОСОБА_13 міської ради народних депутатів та організацією орендарів ОСОБА_13 ПМК-33 продавець передає, а покупець приймає продане 20 липня 1994 року шляхом викупу працівниками підприємства майно вартістю 779 770 тис. крб. згідно із актом інвентаризації. До означеного акту, окрім основних засобів, увійшов гуртожиток по вулиці Зарічанській, 14-А вартістю 458 тис. крб. (Т.1 А.С. 178-180).

Відповідно до інвентаризаційного опису основних засобів, затвердженого головою комітету економіки ОСОБА_87 увійшов як жилий будинок по вулиці Пяскорського, 9/1, так і гуртожиток по вулиці Зарічанській у м. Хмельницькому, які й були передані відповідно до вказаного акту передачі цього майна за договором. (т.1 а.с.99).

Згідно реєстраційного посвідчення від 28.02.2002 року цілісний майновий комплекс, що по вул. Геологів, 1 м. Хмельницького зареєстрований за організацією орендарів ОСОБА_13 ПМК -33 на праві колективної власності на підставі договору купівлі-продажу від 20.07.1994 року . (т.1 а.с.113).

Відповідно до витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно організація орендарів ОСОБА_13 ПМК -33 зареєструвала у БТІ право власності на гуртожиток по вул. Зарічанська, 14А 07.06.2005р. (т.1 а.с.111).

Рішенням сесії ОСОБА_13 обласної ради народних депутатів № 5 від 03.09.93 року внесено зміни до «Переліку об»єктів комунальної власності», для яких суб»єктом права власності є обласна рада народних депутатів та доповнено розділ 9 Агропромисловий комплекс п.9.164 Пересувана механізована колона №33. (м. Хмельницький). (т.1 а.с.181).

Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_13 обласної ради народних депутатів № 5 від 15.01.1992 року надано комітету по економіці облвиконкому повноваження щодо управління та розпорядження комунальною власністю області, а саме: вирішення питань створення, придбання, використання, ліквідації, продажу, оренду або безоплатної передачі майнових об»єктів, які перебувають у комунальній власності області. (т.1 а. 264-266).

Розпорядженням Представника Президента України за №114 від 20 липня 1992 року затверджено Положення „Про комітет економіки обласної державної адміністрації і згідно пункту 3 розділу ІІ вказаного Положення комітет економіки облдержадміністрації був уповноважений здійснювати управління майном, що належало до комунальної власності області.

Згідно розпорядження Представника Президента України у Хмельницькій області від 12 липня 1994 року за №826 припинена діяльність обласної державної адміністрації та повноваження передані ОСОБА_13 обласній ОСОБА_61 та її виконавчому комітету. (т.4 а.с.227-228, 244-247).

Рішенням сесії ОСОБА_13 міської ради №45 від 17.12.2008 року надано згоду на безоплатну передачу в комунальну власність територіальної громади міста гуртожиток КВП ПМК-33 по вул. Зарічанській, 14 «а» (крім приміщень, що належати на праві власності іншим фізичним особам на підставі договорів купівлі-продажу, дарування і юридичній особі на підставі договору про поділ нерухомого майна та іншим особам на підставі рішення господарського суду Хмельницької області), зовнішніх мереж водопостачання та водовідведення, електричних кабельних ліній, зовнішніх мереж та систем газопостачання.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не з»ясовано та не дано оцінку доводам представника відповідача щодо обрання позивачами невірного способу захисту свого права є такими, що не заслуговують на увагу, адже судом першої інстанції надано оцінку усім доводам представника відповідача, що описано в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Посилання апелянта на те, що права позивачів на час укладення спірного договору порушені не були є безпідставними, виходячи із слідуючого.

Так, відповідно до ст. 47 Конституції України, ст.ст. 2, 9 Житлового кодексу УРСР держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

За оспорюваним договором купівлі-продажу від 20.07.1994 року відбулося відчуження державного майна, в тому числі спірного гуртожитку, в якому мешкають громадяни, на користь організації орендарів ОСОБА_13 ПМК-33, тобто змінився власник гуртожитку. Внаслідок виконання цього договору гуртожиток по вул. Зарічанська, 14 «а» м. Хмельницького вибув з державного житлового фонду та увійшов до складу майна, що належить відповідачу на праві колективної власності. Наведене переконливо свідчить про те, що цей спір безумовно стосується житлових прав громадян-наймачів кімнат в гуртожитку. Адже перехід права власності на спірний гуртожиток впливає на житлові права його мешканців, оскільки обсяг цих прав може бути зменшений новим власником в порівнянні з житловими правами мешканців квартир (кімнат) в об'єктах державного житлового фонду. Разом з тим, укладення спірного договору в частині продажу гуртожитку порушує житлові права позивачів - жильців гуртожитку на приватизацію житлового фонду, що передбачені ст. 9 ЖК УРСР.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги в тій частині, що комітет економіки ОСОБА_13 облдержадміністрації був наділений відповідними повноваженнями на укладення договору купівлі-продажу державного майна від 20.07.1994 року, колегія суддів вважає їх безпідставними, адже судом першої інстанції у відповідності із вимогами ст. 212 ЦПК України надано оцінку положенню комітету економіки, що затверджене розпорядженням Представника Президента України №114 від 20.07.1992р., рішенню виконкому ОСОБА_13 обласної ОСОБА_61 народних депутатів № 5 від 15.01.1992 року, розпорядженню Представника Президента України № 26 від 20.05.1992 року, рішенню обласної ОСОБА_61 народних депутатів № 3 від 14.07.1992 року з відповідними додатками № 1 та № 2, рішенню 16 сесії ОСОБА_13 обласної ОСОБА_61 народжних депутатів №5 від 03.09.1993 року з додатком №1, розпорядження Представника Презитента України №826 від 12.07.1994 року та довідку Головного управління статисики у Хмельницькій області від 31.03.2014 року №05-11/309 і ці доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди апелянта з їх оцінкою.

Колегія суддів вважає, що всі вище перелічені докази не дають підстав вважати, що комітет економіки ОСОБА_13 облдержадміністрації мав повноваження на укладення саме 20.07.1994 року договору купівлі-продажу державного майна.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було досліджено та в матеріалах справи відсутній оригінал розпорядження Представника Президента України №826 від 12.07.1994 року, колегія суддів вважає їх безпідставними, адже судом першої інстанції дослідувався вказаний документ і належним чином засвідчена копія якого приєднана до матеріалів справи. ( т.4 а.с.227). А представником апелянта в суді першої інстанції не заявлялося клопотання щодо витребування його оригіналу, що визнається представником апелянта.

На думку колегії суддів доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом першої інстанції невірно оцінено висновки судових економічних експертиз №303 від 30.06.2010 року та №12-44 від 24.07.2012 року є такими, що не заслуговують на увагу, адже судом було оцінено зазначені докази і результати оцінки відображено в в оскаржуваному рішенні із наведенням мотивів відмови у їх прийнятті.

Оцінюючи доводи апеляційної скаги щодо невірного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а саме: Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» і не вірного висновку про те, що спірний гуртожиток як об»єкт державного житлового фонду приватизується на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» і не підлягав приватизації на підставі Закону України «Про приватизацію державного майна», колегія суддів вважає їх необґрунтованими, виходячи із слідуючого.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 5 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств", в редакції, що діяла на час укладення спірного договору, до об'єктів державної власності, що підлягають приватизації, належать: майно підприємств, цехів, виробництв, дільниць, інших підрозділів, що виділяються в самостійні підприємства і є єдиними (цілісними) майновими комплексами.

За змістом ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" цілісним майновим комплексом є господарський об'єкт з завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг) з наданою йому земельною ділянкою, на якій він розміщений, автономними інженерними комунікаціями, системою енергопостачання.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2000 ( v014p710-00 ) у справі N 1-16/2000 встановлено, що правовий механізм приватизації, власності, порядок і умови набуття та припинення права власності, а також права володіння, користування та розпорядження майном визначаються законами.

У відповідності з ч. 2 ст. 3 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств", в редакції, яка діяла на момент приватизації, дія цього Закону не поширюється на приватизацію об'єктів державного земельного та житлового фондів, а також об'єктів соціально-культурного призначення, за винятком тих, які належать підприємствам, що приватизуються.

Встановлено, що на час приватизації державного майна спірний гуртожиток перебував на балансі ПМК 33. Зазначена обставина визнається учасниками процесу, а тому згідно ч.1 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Однак, знаходження майна на балансі підприємства (організації) не є безспірною ознакою його права власності. Баланс підприємства (організації) є лише формою бухгалтерського обліку та визначає склад і вартість майна та обсяг фінансових зобов'язань на конкретну дату. Баланс не визначає підстав знаходження майна у власності (володінні) підприємства.

Отже, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що при укладенні договору купівлі-продажу державного майна організацією орендарів ОСОБА_13 ПМК 33 у продавця не було правових підстав включати до складу майна, що приватизується, спірний гуртожиток. Адже, гуртожиток як об'єкт державного житлового фонду, не підлягав приватизації відповідно до Закону України "Про

приватизацію майна державних підприємств".

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не було залучено до участі у справі фізичних осіб співвласників гуртожитку є недоведеними, адже представником апелянта в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України не зазначено таких осіб та не надано належних доказів щодо порушення їхніх прав.

Інші доводи апеляційної скарги на законність рішення суду не впливають.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу колективного виробничого підприємства ПМК-33 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 07 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк

__________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_88 Справа: №22ц/792/2349/14

Доповідач Корніюк А.П. Категорія: 19,20