АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючого Міцнея В.Ф.

суддів: Владичана А.І., Лисака І.Н.

секретаря Лук'янишиної М.В.

за участю: представників ОСОБА_1: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом відкритого акціонерного товариства комерційного банку „Надра" до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, які діють в інтересах ОСОБА_1, на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 31 березня 2010 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2009 року відкрите акціонерне товариство комерційний банк „Надра", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк „Надра" (далі - ПАТ КБ „Надра"), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вказувало на те, що 26 лютого 2007 року між ВАТ КБ „Надра" та відповідачем ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за яким останній отримав кредит в розмірі 19800 доларів США зі сплатою 14,5 % річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення - 25 лютого 2017 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, того ж дня між банком та відповідачкою ОСОБА_5 було укладено договір поруки, а з відповідачем ОСОБА_1 - договір іпотеки, предметом якого є житловий будинок розташований по АДРЕСА_1.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_4 своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 10 грудня 2009 року утворилась

------------------------------------------------------------------------------------------------------

22ц - 460/15 головуючий у 1-й інстанції Усатий М.В.

категорія: 19/27 суддя-доповідач Міцней В.Ф.

заборгованість в розмірі 153144 грн 26 коп.

Посилаючись на ці обставини, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів вказану заборгованість.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 31 березня 2010 року позов задоволено: стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ „Надра" заборгованість за кредитним договором в розмірі 153144 грн 26 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3, які діють в інтересах ОСОБА_1, просять скасувати рішення суду, в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду в частині солідарного стягнення заборгованості з ОСОБА_1 - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні цієї вимоги з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі позов визнали і це визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду не можна.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як встановлено судом, 26 лютого 2007 року між ВАТ КБ „Надра" та відповідачем ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за яким останній отримав кредит в розмірі 19800 доларів США зі сплатою 14,5 % річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення - 25 лютого 2017 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 26 лютого 2007 року між ВАТ КБ „Надра" та відповідачкою ОСОБА_5 було укладено договір поруки, а з відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, за яким ОСОБА_5, діючи за довіреністю від імені ОСОБА_1, передала в іпотеку належний останньому житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_4 своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 10 грудня 2009 року утворилась заборгованість в розмірі 153144 грн 26 коп, яка складається з непогашеної суми кредиту - 140670 грн 94 коп, заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом - 10954 грн 84 коп, комісії - 907 грн 75 коп, пені за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором - 610 грн 73 коп.

За змістом ст.554 ЦК України боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Проте вказану норму не можна застосувати до правовідносин, які виникли між банком та іпотекодавцем.

Згідно зі ст.1 Закону України „Про іпотеку" іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У п.23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30 березня 2012 року роз'яснено, що суди, при вирішенні спорів за участю майнових поручителів, мають виходити із того, що відповідно до статті 11 Закону України „Про заставу", статей 1, 11 Закону України „Про іпотеку" майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до статті 546 ЦК України застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553 - 559 ЦК України), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки.

Отже, ОСОБА_1 не може відповідати солідарно з боржником перед банком за невиконання останнім своїх зобов'язань за кредитним договором.

Окрім того, рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 8 жовтня 2014 року визнано недійсним договір іпотеки, укладений 26 лютого 2007 року між ВАТ КБ „Надра" та ОСОБА_1

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення заборгованості зі ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ „Надра" у відповідності до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову до ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314 ЦПК України , колегія суддів ,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діють ОСОБА_2, ОСОБА_3, задовольнити.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 31 березня 2010 року в частині солідарного стягнення заборгованості зі ОСОБА_1 на користь відкритого акціонерного товариства комерційного банку „Надра" скасувати.

В задоволенні позову відкритого акціонерного товариства комерційного банку „Надра" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: