АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/2094/15 Головуючий І інстанції -
Справа: № 640/8188/14-ц ОСОБА_1
Категорія: кредитні Доповідач Костенко Т.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: Костенко Т.М.

суддів: Колтунової А.І., Гальянової І.Г.

за участі секретаря Герасимової К.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м.Харкова від 20 січня 2015 року у цивільній справі за позовом ПАТ «ОСОБА_3 та кредит» в особі Філії «Слобожанське РУ» АТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

в с т а н о в и л а

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 У А. та просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки - однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та визнати за ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» в особі Філії «Слобожанське РУ» право продати будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу за початковою ціною 334 000,00грн. з направленням коштів, отриманих від продажу на задоволення вимог ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» в особі філії «Слобожанське РУ» за Кредитним договором №192/07-Ф, які станом на 10.04.2014р. складають загальну суму 707 248,80гривень. Передати однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 35,6кв.м., в управління ПАТ ОСОБА_3 «ОСОБА_3 та Кредит» в особі Філії «Слобожанське РУ» до моменту укладення договору купівлі-продажу та визнати за Позивачем право передавати зазначене нерухоме майно в найм (оренду) будь-яким особам із направленням отриманих доходів на задоволення вимог за кредитним договором.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 16.07.2007р., між ТОВ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» в особі Філії «Слобожанське РУ» (правонаступником якого є ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредиі» в особі Філії «Слобожанське РУ»), та ОСОБА_4 (після шлюбу ОСОБА_2) був укладений Кредитний договір №192/07-Ф, за яким позивач видав відповідачу кредитні кошти у розмірі 45 000,00 доларів США терміном до 16.07.2027 р. з виплатою 8,0 процентів річних. Згідно з п.3.2 Кредитного договору позичальник зобов'язується повністю повернути Кредитні ресурси, отримані за цим Договором, до 16.07.2027р. Відповідач, всупереч вимогам Договору та цивільного законодавства, свої зобов'язання перед позивачем належним чином не виконує - не здійснює своєчасне повернення сум отриманого кредиту, сплату сум, нарахованихкористування кредитними коштами процентів та комісії у встановлені Кредитним договором та Договорами про зміни до нього терміни. У зв'язку з цим у відповідача виникла вищезазначена заборгованість.

В якості забезпечення виконання Відповідачем основного зобов'язання за Кредитним договором, між позивачем та відповідачем був укладений Іпотечний договір, посвідчений 16.07.07р. приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Трощій 1.В. за р.№1418. Предметом іпотеки за Іпотечне договором є однокімнатна квартира АДРЕСА_1,загальною площею 35,6 кв.м.

Позивач вимагає задоволення свої вимог за Кредитним договором шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки, щопередбачено відповідними нормами ОСОБА_5 України «Про іпотеку», положеннями Іпотечного договору та Цивільного кодексу України (ст. ст. 589, 590).

На виконання вимог ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», позивач 21.01.14р. направив на адресу відповіли Повідомлення № 10020/4508 про необхідність погашення заборгованості за кредитним Договором, але вимоги не були виконані, заборгованість не була погашена .

У судовому засіданні представник позивача свої позивні вимоги підтримав.

Представник відповідача у судовому засіданні проти заявленого позову заперечував, постався на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким заборонено звернення стягнення на предмет іпотеки, що є єдиною житловою площею і проживає боржник.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 20 січня 2015 року позовні вимоги задоволені в повному обсязі. Одночасно на підставі ст.217 ЦПК України звернення стягнення на зазначену квартиру зупинене на час дії ОСОБА_5 України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Вирішене питання щодо судових витрат.

З рішенням суду не погодилась відповідач ОСОБА_2, в апеляційній скарзі просила його скасувати, як таке, що ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог. Зокрема, вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки діє ОСОБА_5 України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які зявились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.11 та ч.1 ст.303 ЦПК України суд першої інстанції розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, а апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Як встановлено в суді першої інстанції, підтверджено наявними у справі доказами та не заперечується сторонами, відповідно до Кредитного договору №192/07-Ф від 16.07.2007р., укладеного між ТОВ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» в особі Філії «Слобожанське РУ» (далі ОСОБА_3) та ОСОБА_4(після шлюбу ОСОБА_2)відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 45 000,00 доларів США термів до 16.07.2027р. з виплатою 8,0 процентів річних, (а.с.44-45).

В забезпечення повернення кредитних ресурсів за зазначеним кредитним договором цього ж дня сторонами було укладено Іпотечний договір, де в якості предмету іпотеки було передано однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 35,6 кв.м.

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 зобовязання за кредитним договором своєчасно не виконує, в звязку із чим станом на 10.04.2014 р. загальна заборгованість ОСОБА_2 складає еквівалент 707 248,80грн.

Задовольняючи вимоги Банку, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що між сторонами виникли договірні правовідносини, які регулюються нормами книги пятої Цивільного Кодексу України та ОСОБА_5 України «При іпотеку», якими передбачено наступне.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 610 цього Кодексу передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За правилами ст.33 ОСОБА_5 України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя.

Статтею 38 ОСОБА_5 України «Про іпотеку» встановлено порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, що передбачує продаж предмету іпотеки від свого імені будь-якій особі покупцеві за ціною, яка встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

При цьому з розяснень, що містяться в п.9 постанови Пленуму Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вбачається, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК ).

Таким чином, судова колегія вважає, що районний суд обґрунтовано дійшов висновку про задоволення вимог Банку в частині погашення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зазначений висновок суду відповідає обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Одночасно, у відповідності до ст.217 ЦПК України районним судом звернення стягнення на зазначену квартиру зупинене на час дії ОСОБА_5 України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1, загальною площею 35,6 кв.м. є єдиним житлом відповідачки, використовується нею як місце постійного проживання.

Відповідно до ст.1 ОСОБА_5 України « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 ОСОБА_5 України "Про заставу" та/ або предметом іпотеки згідно із статтею 5 ОСОБА_5 України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Районним судом обґрунтовано визначено, що зазначеним ОСОБА_5 унормовані умови та певний проміжок часу, протягом якого не проводиться стягнення на предмет іпотеки. ОСОБА_5 умови договору та ОСОБА_5 України «Про іпотеку» не змінюються і не скасовуються, положення ОСОБА_5 не є підставою для відмови у позові. Його застосування є підставою для вирішення питання про зупинення стягнення, відповідно до ст.217 ЦПК України.

Апеляційні доводи представника ОСОБА_2 в цій частині судова колегія вважає безпідставними.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Інші доводи, викладені ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315, 319, 218 ЦПК України, судова колегія, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 20 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді