Справа № 725/6723/14-ц
УХВАЛА

про забезпечення позову

26.05.2015 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Войтун О. Б.

при секретарі Ільєвській О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Першотравневого районного суду м.Чернівці перебуває вище вказана цивільна справа.

26.05.2015 року через канцелярію суду від позивача за первісним позовом ОСОБА_3 надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову.

У поданій заяві позивач посилалася на те, що ОСОБА_2 намагається перебудувати та перепланувати існуючі площі будівель по вул. Чкалова, 4 та 4-г в м. Чернівці, в яких знаходиться спірний товар, щоб унеможливити доступ їй до нього, а в подальшому присвоїти її майно.

Просила забезпечити позов шляхом накладення заборони ОСОБА_2 та іншим особам вчиняти будь-які дії, направлені на унеможливлення доступу ОСОБА_1 та її довірених осіб з належних їй приміщень до товарно-матеріальних цінностей, що знаходяться за адресою по вул.Чкалова, 4-Г та вул.Чкалова, 4 в м.Чернівці, в тому числі встановлення перегородок, решіток, дверей, замків, тощо. Також просила заборонити ОСОБА_2 та іншим особам переміщати товарно-матеріальні цінності, що знаходяться за адресою по вул.Чкалова, 4-г та вул.Чкалова, 4 м.Чернівці.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали заяви, частково дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову за заявою особи, які беруть участь у справі, допускаються на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

Так, судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу товарно-матеріальних цінностей, які зберігаються в приміщеннях будівель та на земельних ділянках за адресою м.Чернівці, вул. Чкалова, 4 та вул. Чкалова, 4Г та які сторони просять поділити, виділивши їм в натурі, визнавши за ними право власності на матеріальні цінності відповідно прохальних частин первісного та зустрічного позову відповідно.

Відповідно до рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 10.12.2014 року між сторонами було поділено майно за вказаними вище адресами, виділивши кожній із них у власність відповідну частину спірного майна.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.06.2006 року передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Так, обґрунтовуючи свої вимоги щодо забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 та іншим особам вчиняти будь-які дії, направлені на унеможливлення доступу ОСОБА_1 та її довірених осіб з належних їй приміщень до товарно-матеріальних цінностей, що знаходяться за адресою по вул.Чкалова, 4-Г та вул.Чкалова, 4 в м.Чернівці, ОСОБА_1 посилається на те, що ОСОБА_2 може одноосібно розпорядитись товарно-матеріальними цінностями, що унеможливить виконання рішення суду про визнання за нею права власності на цей товар.

З розяснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.06.2006 року, вбачається, що забезпечення позову це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

У відповідності до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Зважаючи на те, що позивачем було заявлено вимогу про визнання права власності на товарно-матеріальні цінності, а тому суд вважає, що обраний вид забезпечення позову шляхом накладення заборони ОСОБА_2 (іншим особам) вчиняти будь-які дії, направлені на унеможливлення доступу ОСОБА_1 (її довірених осіб) до належних їй приміщень до товарно-матеріальних цінностей, що знаходяться за адресою по вул.Чкалова, 4-Г та вул.Чкалова, 4 в м.Чернівці є співмірним із заявленими позивачем вимогами, а тому суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом із тим, суд зауважує, що будь-яких доказів на підтвердження порушення її прав позивачем до поданого клопотання долучено не було.

Одночасно суд вважає необґрунтованими доводи позивача про необхідність накладення заборони шляхом встановлення перегородок, решіток, дверей, замків, тощо, при цьому суд виходить з наступного:

Так, рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 10.12.2014 року було поділено між сторонами майно, а саме: нежитлову будівлю торговельно-складського комплексу, яка розташована в м.Чернівці вул.Чкалова, 4, а також нежитлову будівлю медичного пункту літ. «А», яка розташована за адресою м.Чернівці вул. Чкалова, 4-Г. Витрати по переобладнанню приміщень покладено на сторони у рівних частках.

Таким чином, для виконання рішення суду необхідно вчиняти дії, повязані з переобладнанням приміщень.

У відповідності до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що також регламентовано ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також, суд враховує розяснення надані Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяви про забезпечення позову», згідно яких недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що в даному випадку позивач фактично просить зупинити виконання рішення суду, яке набрало законної сили, а тому вважає, що в задоволенні заяви в цій частини слід відмовити.

Також, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача в частині заборони відповідачу (іншим особам) переміщати товарно-матеріальні цінності, що знаходяться за адресою по вул. Чкалова, 4-Г та по вул. Чкалова, 4 м. Чернівці на даний час, оскільки заява в цій час не конкретизована, суду не було надано доказів щодо наявних там цінностей, їх виду та асортименту, правовстановлюючих документів на них.

На підставі вище вкладеного та керуючись ст.ст. 151,152, 209, 210,293 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_2 (іншим особам) вчиняти будь-які дії, направлені на унеможливлення доступу ОСОБА_1 (її довірених осіб) до належних їй приміщень до товарно-матеріальних цінностей, що знаходяться за адресою: вул.Чкалова, 4-Г та вул.Чкалова, 4 в м.Чернівці.

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Копію ухвали для виконання направити до Першотравневого відділу ДВС Чернівецького МУЮ, ОСОБА_2, заінтересованим особам.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з моменту її проголошення. Особи, які не були присутні під час проголошення ухвали мають право подати апеляційну скаргу на протязі пяти днів з дня отримання її копії.

Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці ОСОБА_4 О. Б.