Справа № 755/7107/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" квітня 2015 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гаврилова О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Український Страховий дім" про відшкодування збитків у зв'язку з неналежним виконанням договірних зобов'язань щодо відшкодування збитків завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, -

В С Т А Н О В И В:

06.04.2014 року до суду звернувся позивач з позовом, в якому просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства "Український Страховий дім" на свою користь у якості відшкодування матеріальної шкоди 19925,00грн. у зв'язку з невиконанням обов'язків за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зі змісту позовної заяви вбачається, що вимоги позову полягають у відшкодуванні матеріальної шкоди, завданої майну позивача внаслідок ДТП, яка сталася з вини особи, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована відповідачем, які не підпадають під дію положень ст. 114 ЦПК України щодо виключної підсудності.

Відповідно до ч. 2 ст.109 Цивільного процесуального кодексу України, позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Згідно ч. 6 ст. 110 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, завданої майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред'являтися також за місцем завдання шкоди. Частиною 14 зазначеної статті визначено, що позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за виключенням виключної підсудності.

Як убачається з позовної заяви, адресою відповідача в ній зазначено: м. Київ, вул. Мельникова, 83-Д, літ. В, однак згідно відомостей ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, місцезнаходження відповідача - ПрАТ "Український Страховий дім" - м. Київ, площа Спортивна, 3. Обидві вищезазначені адреси не відносяться до адміністративної території Дніпровського району м. Києва.

Місце завдання шкоди, згідно матеріалів позовної заяви (доданої постанови суду) - м. Київ, пр. Московський, 9-В, що також не відноситься до адміністративної території Дніпровського району м. Києва.

Виходячи зі змісту позовної заяви, позивач обґрунтовуючи підстави звернення саме до Дніпровського районного суду міста Києва, посилається на положення ч. 5 ст. 110 Цивільного процесуального кодексу України, мотивуючи тим, що в розрізі правовідносин, що склалися між сторонами, позивач є споживачем послуг відповідача.

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів", споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує, або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язку найманого працівника.

Як роз'яснено у пунктах 1 та 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року за №5 "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів", споживачем, права якого захищаються на підставі Закону, є лише громадянин (фізична особа), котрий придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб.

Тобто, виходячи з позиції Верховного Суду України, позовна заява про захист прав споживача подається саме споживачем, у разі порушення його прав, передбачених ст.ст. 4-15 Закону України "Про захист прав споживачів".

Таким чином, виходячи з предмету спірних правовідносин, які визначені у позові як відшкодування матеріальної шкоди, та зазначених вище правил підсудності, даний спір не підсудний Дніпровському районному суду міста Києва, оскільки має розглядатись за правилами територіальної підсудності в порядку, передбаченому ч.2 ст.109 Цивільного процесуального кодексу України, тобто за місцезнаходженням відповідача, або за правилами альтернативної підсудності (ч. 6 ст. 110 ЦПК України) - за місцем завдання шкоди, оскільки формальне посилання позивача для визначення правил підсудності на положення ч. 5 ст. 110 Цивільного процесуального кодексу України, суперечить нормам як процесуального, так і матеріального права, та виходить за межі заявлених позовних вимог, які не ґрунтуються на положеннях Закону України "Про захист прав споживачів".

Відповідно до ст. 115 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду.

Враховуючи, що позов ОСОБА_1 територіально не підсудний Дніпровському районному суду м. Києва, він підлягає поверненню позивачу для подання до належного суду за вибором позивача - за місцезнаходженням відповідача або за місцем завдання шкоди.

Керуючись ст.ст. 109, 110, 121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Український Страховий дім" про відшкодування збитків у зв'язку з неналежним виконанням договірних зобов'язань щодо відшкодування збитків завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - повернути позивачу для подання до належного суду.

Роз'яснити позивачу його право на подачу позову до суду за місцезнаходженням відповідачів або за місцем завдання шкоди.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання її копії.

Суддя: