АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: № 22ц/790/4880/15 Головуючий І-ої інстанції Штих Т.В.
Справа № 638/2418/14 Доповідач Пономаренко Ю.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії : ОСОБА_1,

ОСОБА_2

за участю секретаря Лашаковій Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 червня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове Агентство «ВЕРУС» в особі філії товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове Агентство «Верус» у Дзержинському районі м. Харкова, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року ПАТ КБ „ПриватБанк" звернулося до суду з позовною заявою до ТОВ «УФА «ВЕРУС» в особі філії ТОВ «УФА «Верус» у Дзержинському районі м. Харкова, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, в якій просило суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ „ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № HAXRFD55690797 від 19.09.2008 р. у розмірі 15708,56 грн. Стягнути з ТОВ „УФА „Верус" в особі філії ТОВ „УФА„Верус" у Дзержинському районі м. Харкова, ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ КБ „ПриватБанк" 10000 грн. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ „ПриватБанк" судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на те, що 19.09.2008 р. між ПАТ КБ „ПриватБанк" та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір. Відповідно до умов цього договору відповідачу був наданий кредит в розмірі 2880,79 грн. Відповідач умови договору не виконує, тому станом на 23.12.2013 р. утворилася заборгованість за кредитом в розмірі 25708,56 грн., яку й просило стягнути.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 червня 2014 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ТОВ «УФА «ВЕРУС» в особі філії ТОВ «УФА «ВЕРУС» у Дзержинському районі м. Харкова та ОСОБА_3на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 3890,12 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним заочним рішенням суду 1 інстанції, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що заочне рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права та судом не повністю зясовано фактичні обставини по справі. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати заочне рішення суду інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції (ч.1 ст.303 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5)чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6)як розподілити між сторонами судові витрати; 7)чи є негайні підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8)чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Статтями 3,11 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» та зменшуючи розмір пені і штрафу до 1296,71грн. суд першої інстанції виходив з того, що таке право передбачено ч.3 ст. 551 ЦК України, та зазначив, що сума пені перевищую суму боргу.

Проте, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Так, судовим розглядом встановлено, що 19.09.2008 р. ОСОБА_3 звернулася із заявою до ПАТ КБ „ПриватБанк" про отримання кредиту. Позичальник виразив свою згоду, що ця заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (надалі кредитний договір).

Банк виконав взяті на себе зобовязання, надав позичальнику вищевказані кредитні кошти. Але, ОСОБА_3 І А. взяті на себе зобовязання виконувала не належним чином, а саме сплату кредитних сум проводила несвоєчасно та не в повному розмірі.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_3 зобовязань за вищеназваним кредитним договором, 01.09.2010 р. між ПАТ КБ ,,ПриватБанк" та ТОВ „Українське фінансове агентство „Верус" в особі філії ТОВ „Українське фінансове агентство „Верус" у Дзержинському районі м. Харкова (поручитель) укладений договір поруки. За п. 1 цього договору предметом цього договору є надання поруки ТОВ „Українське фінансове агентство „Верус" в особі філії ТОВ „Українське фінансове агентство „Верус" у Дзержинському районі м. Харкова перед ПАТ КБ ,,ПриватБанк" за виконання боржниками, вказаними у додатку № 1 цього договору всіх своїх зобов'язань за кредитними договорами, вказаними в додатку № 1 до цього договору, укладеними між ПАТ КБ „ПриватБанк" та ОСОБА_3

В додатку № 1 до договору поруки від 01.09.2010 р. боржником зазначена ОСОБА_3, тіло кредиту 2880,78 грн., розмір відповідальності поручителя перед кредитором 10000 грн.

Відповідно до п. п. 5.3. п. 5 кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по будь - якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5 % від суми позову.

Згідно п.п.5.5. кредитного договору терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів встановлюються сторонами тривалістю пять років.

Як свідчать матеріали справи, станом на 23.12.2013року утворилася заборгованість по сплаті кредитних коштів в сумі 25708,56 грн., яка згідно наданого ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунку складається із:

2592,04 грн. - заборгованість за кредитом;

1,37 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

21414,74 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором;

500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

1200,41 грн. - штраф (процентна складова).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту чи інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник уважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом.

Нормами ст.1050 ЦК України також передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити гроші відповідно до ст.625 ЦК України незалежно від сплати процентів, належних йому згідно з вимогами ст.1048 ЦК України.

Отже, належним виконанням зобовязання з боку ОСОБА_3 є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеним кредитним договором.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконанням ним свого обовязку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником (ч.1ст.553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.1 та ч.2 ст.554 ЦК України).

Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За положеннями указаної норми суд може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню, враховуючи при цьому, зокрема занадто високий її розмір порівняно зі збитками споживача, ступінь виконання зобовязання, майновий стан сторін, їх майнові та інші інтереси, що заслуговують на увагу. При цьому зменшення розміру неустойки - це право суду. Суд може прийняти рішення про зменшення розміру неустойки як за власною ініціативою, так і за клопотанням відповідача, однак у останньому випадку відповідач, що звертається із клопотанням, повинен довести наявність підстав для зменшення неустойки.

Колегія суддів вважає за можливе застосувати положення ч.3 ст.551 ЦК України та зменшити розмір суми нарахованої неустойки з 21414,74грн. до 2592,04грн., тобто до розміру фактично несплаченої основної суми боргу по кредиту, з урахуванням того, що ця сума значно її перевищує, зокрема у вісім разів.

Що стосується зменшення розміру штрафу судом, то, колегія суддів вважає, що ці висновки суду не обґрунтовані, оскільки чинним законодавством не передбачено.

Таким чином колегія суддів дійшла висновку, що сума заборгованості за кредитним договором, що підлягає солідарному стягненню з ОСОБА_3 та ТОВ «УФА «Верус» на користь «ПриватБанку», становить 6885,86грн., з яких: 2592,04грн. заборгованість за кредитом; 1,37грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2592,04грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, штрафи: 500 грн.- (фіксована частина), 1200,41грн. штраф (процентна складова).

Згідно ч.1 та 5 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно п.4) ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм закону, тому воно підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк».

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 307ч.1п.2), 309ч.1п.4), 313, 314ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 червня 2014 року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове Агентство «ВЕРУС» в особі філії товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове Агентство «Верус» у Дзержинському районі м. Харкова, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове Агентство «ВЕРУС» в особі філії товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове Агентство «Верус» у Дзержинському районі м. Харкова на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 2592,04 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 1,37 грн., пеню за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 2592,04 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 1200,41 грн., а всього 6885,86 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір в сумі 257,08 грн.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді