Дата документу 08.07.2015
Справа № 320/9396/14-ц
Провадження № 2/320/1211/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: Іваненко О.В.,

при секретарі: Михайловій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування уточненого позову позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 27.11.2007 року ОСОБА_2 (відповідач) 27.11.2007 року отримав кредит у розмірі 16000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач, в порушення законодавства та умов договору станом на 31.07.2014 року мав заборгованість за кредитом в сумі 24560,28грн. Станом на 08.07.2015 року відповідач ОСОБА_2 повністю погасив заборгованість за кредитом. Тому позивач просить стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 245,60 гривень, понесені ним при зверненні до суду.

В судове засідання представник позивача не зявився, але надав заяву, в якій просить суд уточнену позовну заяву про стягнення з відповідача судового збору в сумі 245,60 гривень задовольнити в повному обсязі та просив розглянути справу у його відсутності.

Відповідач в судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Проти стягнення з нього суми судового збору в сумі 245,60 гривень заперечує.

У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч. 4 ст.631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Як встановлено у судовому засіданні, 27.11.2007 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно якого відповідачу був наданий кредит у сумі 16000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.16).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.17-22).

Згідно п.6.5 «Умов та правил надання банківських послуг», позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

Згідно п.6.6 «Умов та правил надання банківських послуг», у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку.

Так судом було встановлено, що на момент подачі позивачем 09.09.2014 року позовної заяви заборгованість відповідача ОСОБА_2 становила 24560,28грн., а тому позивачем згідно чинного законодавства України при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в сумі 245,60грн., згідно платіжного доручення №IHN96B0S7S від 26.08.2014 року (а.с.1).

Згідно матеріалів справи, станом на 08.07.2015 року відповідач ОСОБА_2 повністю погасив заборгованість за кредитним договором.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи вищевикладене, той факт, що згідно уточнених позовних вимог позивача станом на 08.07.2015 року відповідач погасив заборгованість за кредитним договором, однак на момент подачі позивачем позовної заяви 09.09.2014 року заборгованість погашена не була і ним було сплачено судовий збір у сумі 245,60грн., тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача судові витрати в порядку ст.79, 88 ЦПК України, які позивач витратив при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 79, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 11, 509, 526, 530, 610, 611, 625,631, 1054 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН:НОМЕР_1), що мешкає: Запорізька область, м. Мелітополь, 1-пров. Ломоносова б.4, на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» (р/р 3111, , МФО 305299), розташованого у м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, сплачений судовий збір у розмірі 245,60грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду ОСОБА_3