Справа № 591/2273/15-ц
Провадження № 2/591/1138/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2015 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Бурда Б.В.

при секретарі - Дворядкіній М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про визнання дій незаконними та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що між ним та відповідачем було укладено договір строкового банківського вкладу на суму 8800 доларів США на строк з 03.10.2014 року по 03.03.2015 року. 14.01.2015 року він подав відповідачу заяву про повернення йому 03.03.2015 року суми вкладу шляхом видачі готівки з каси банку. 02.03.2015 року він подав відповідачу заяву про видачу депозити шляхом перерахування коштів на його поточний рахунок в ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит". 05.03.2015 року він звернувся до банку із заявою про закриття поточного рахунку та виплату коштів в сумі 8800 доларів США через касу банку, але до цього часу кошти відповідачем йому повернуті не були. Вважає, що відповідач, якій своєчасно не виконав його вимогу про здійснення переказу коштів має сплатити йому пеню визначену ст. 32.2 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» за період з 04.03.2015 року по 08.06.2015 року в сумі 853,60 доларів США. Просить визнати незаконними дії відповідача з приводу не закриття поточного рахунку та не виплаті йому коштів, стягнути відповідача на свою користь 8800 доларів США боргу та 853,60 доларів США пені.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просять стягнути борг з відповідача у доларах США, як це передбачено договором між сторонами. .

Відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, але їх представник до суду не з'явився.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши фактичні обставини справи та перевіривши їх доказами поданими сторонами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 03.10.2014 року (а.с. 8) між позивачем та відповідачем було укладено Договір про банківській строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 5 місяців в іноземній валюті в доларах США на строк до 03.03.2015 року зі сплатою 12,75 % річних,. За вказаним договором позивачем внесено 8800 доларів США.

Відповідно до умов договору (п. 6 Договору та п. 5.1 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» - у випадку закінчення строку дії договору строкового вкладу кошти повертаються вкладнику шляхом видачі готівки або перерахуванням коштів на поточний/картковий рахунок вкладника.

До закінчення строку дії договору, а саме 14.01.2015 року, позивач подав відповідачу заяву про повернення йому вкладу після закінчення строку дії депозитного договору - 03.03.2015 року шляхом виплати готівковими коштами через касу банку (а.с. 15)

02 березня 2015 року позивач подав відповідачу заяву про повернення йому суми вкладу шляхом перерахування його на поточний рахунок на вимогу НОМЕР_1 (а.с. 16)

05.03.2015 року позивач подав відповідачу заяву про закриття поточного рахунку НОМЕР_1 шляхом виплати коштів в сумі 8800 доларів США через касу банку (а.с. 17), але його вимога виконана не була: поточний рахунок закритий не був, а також позивачу не були виплачені кошти з нього в сумі 8800 доларів США, що підтверджується випискою про особовому рахунку (а.с. 19) з якого вбачається що по рахунку позивача НОМЕР_1 станом на 01.04.2015 року обліковується залишок в сумі 8800 доларів США.

Такі дії відповідача є незаконними з наступного.

Розглядаючи справу «Золотас проти Греції», Європейський суд вказав, що «особа, яка розмістила грошову суму в банку, передала йому право використання цієї суми, банк був зобов'язаний зберігати її, й у разі використання з метою одержання прибутку мав повернути еквівалентну суму вкладникові після припинення дії угоди. Отже, власник рахунку міг уважати, що його вклад у банку - в безпеці, особливо при отриманні відсотків. Власник рахунку правомірно вважав, що буде повідомлений про ситуацію, яка загрожує суті угоди з банком і його фінансовим інтересам, щоб він міг завчасно зробити дії відповідно до закону та зберегти право на захист свого майна. Подібні довірчі відносини характерні для банківських операцій та банківської справи».

Відмовляючись у повному обсязі повернути кошти, що належать клієнтові, банк порушує також і положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також Першого протоколу, ратифікованих Україною. В абз.1 ст.1 протоколу вказано, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Згідно з положеннями ч.2 ст.1060 ЦК «за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором».

Також ст.1074 ЦК передбачено, що «обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається». Обмеження можливі тільки за рішенням суду або у випадках, установлених законом.

З наведеного вбачається, що відповідачем не виконанні зобов'язання за договором - не закритий рахунок на вимогу вкладника та не повернута сума вкладу. Заборгованість відповідача перед позивачем з повернення вкладу становить 8800 доларів США.

За Правовою позицією ВСУ 6-140цс13 від 25.12.2013 р. - Відповідно до змісту ст.ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України.

Позивач на підставі ст. 8, п.32.2 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» стягнути з відповідача пеню за невиконання банком розпорядження щодо виплати позивачеві грошових коштів з рахунку в розмірі 853,60 доларів США.

Відповідно до п.8.1. ст.8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Згідно з п. 32.2 ст.32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними.

На думку суду, вимога про стягнення пені задоволенню не підлягає, оскільки позивачем розрахунковий документ на здійснення відповідних платежів, зокрема, платіжних доручень, до банку не надавався, а отже банком строки виконання доручення клієнта не порушувались.

Враховуючи наведені вище обставини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки дії відповідача щодо не закриття рахунку та не виплаті коштів не відповідають вимогам закону, з відповідача підлягають стягненню на користь 8800 доларів США боргу. В задоволенні позову в іншій частині суд вважає за необхідне відмовити з необґрунтованістю вимог.

Крім того, з відповідача необхідно стягнути на користь держави 1848,88 грн. судового збору від сплати якого позивач звільнений.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконними дії Публічного акціонерного товариства «Банк»Фінанси та Кредит» щодо не закриття поточного рахунку на вимогу № 2620.9.082606.003 та невиплату ОСОБА_1 коштів в сумі 8800 доларів США.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк»Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 8800 доларів США.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити за необґрунтованістю вимог.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк»Фінанси та Кредит» на користь держави 1848,88 грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду (для осіб, що не були присутні при проголошення рішення, в той же строк з часу вручення копії рішення) апеляційної скарги.

Суддя