Справа № 196/669/15-ц
№ провадження 2/196/336/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2015 року смт. Царичанка Дніпропетровської області

ОСОБА_1 районний районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бойка Ю.О., з участю секретаря судового засідання Бережної О.В., представників відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 районної державної адміністрації Дніпропетровської області, ОСОБА_5 сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області про визнання поважності причин пропуску строків для прийняття спадщини та визнання права на майно в порядку спадкування за заповітом. Врахувавши складність справи, у звязку з чим відкладаючи, як виняток, складання повного рішення на строк не більше як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, забезпечивши проголошення вступної і резолютивної частини рішення згідно ст. 209 ч.3 ЦПК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом, предмет якого складають такі вимоги: 1) Визнати, що ОСОБА_4 пропустив строк для прийняття спадщини після померлої 18 липня 2002 року ОСОБА_6 з поважних причин; 2) Визнати за ОСОБА_4 право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП "Більшовик" ОСОБА_5 сільської ради, розміром 2,65 в умовних кадастрових гектарах, в порядку спадкування за заповітом після померлої 18 липня 2002 року ОСОБА_6, що належало їй на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ДП №016068, зареєстрованого 10.03.1996 року за №431.

Як на підставу задоволення позовних вимог посилається на ст.ст. 15, 16, 1216, 1217, 1218, 1233 ЦК України та ст. ст. 3, 15, 27, 31, 118, 126 ЦПК України.

Як на докази викладених в заяві доводів посилається на наступні документи: паспорт громадянина України та картка платника податків на ім'я ОСОБА_4 (а.с.5), свідоцтво про смерть ОСОБА_6 серії 1-КИ №447911 (а.с.6), заповіт, складений ОСОБА_6 17 грудня 1996 року (а.с.7), розпорядження голови ОСОБА_1 районної державної адміністрації від 24.03.2010 року №131-р (а.с.8), повідомлення в.о. голови ОСОБА_1 райдержадміністрації ОСОБА_7 вих. № 01-50-901/0/384-15 від 09.04.2015 року (а.с.9), довідка відділу Держземагентства у ОСОБА_1 районі від 12.05.2015 року №0-422-0.3-4278/2-15 (а.с.10), лист державного нотаріуса ОСОБА_1 державної нотаріальної контори від 24.04.2014 року №395/02-14 (а.с.11).

На обгрунтування заявлених вимог у заяві посилається на наступні обставини.

18 липня 2002 року померла ОСОБА_6, після смерті якої залишилось спадкове майно - право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП "Більшовик" згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ДП №016068, зареєстрованого 10.03.1996 року за №431.

Відповідно до листа ОСОБА_1 районної державної адміністрації від 09.04.2015 року №01-50-901/0/384-15 на ім'я ОСОБА_6 значиться сертифікат серії ДП №016068, зареєстрований 10.03.1996 року за №431, та виданий на руки, про що свідчить особистий підпис.

Заповітом від 17.12.1996 року ОСОБА_6, жителька села Ляшківка, вул. Ломоносова, 11 Царичанського району Дніпропетровської області, на випадок своєї смерті зробила розпорядження, за яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і в чому б воно не заключалось , вона заповіла онукові ОСОБА_4, тобто йому. Заповіт на день смерті ОСОБА_6 не скасований та не змінений.

Вказує, що він не знав про існування Сертифіката на земельну частку (пай), а тому у встановлений ст. 1270 ЦК України строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звернувся.

Посилається на те, що він дізнався про існування спадкового майна, а саме Сертифіката на земельну частку (пай) в березні 2010 року зі списків невитребуваних паїв. Сертифіката на земельну частку (пай) після смерті заповідача не збереглося, у зв"язку з чим він звернувся із заявою до ОСОБА_1 районної державної адміністрації про надання дозволу на виготовленя дубліката Сертифіката на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП "Більшовик" на ОСОБА_6, на яку ОСОБА_1 районною державною адміністрацією було видано розпорядження від 24.03.2010 року №131-р "Про надання дозволу Дніпропетровській філії інституту землеустрою на оформлення дублікату Сертифікату на право на земельну частку (пай) по бувшому КСП "Більшовик" на ОСОБА_6". Проте, на сьогоднішній день сертифікат не виготовлений.

У зв'язку з фінансовими труднощами він не міг звернутися до нотаріуса протягом 2010-2014 років, а коли у 2014 році він звернувся до нотаріуса з наміром оформити спадщину після смерті бабусі, йому було відмовлено в зв"язку з тим, що був пропущений строк звернення та відсутністю необхідних документів для оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Інші спадкоємці, які б мали обов"язкову частку у складі спадщини, відсутні.

В судове засідання позивач ОСОБА_4 не з'явився, надіслав на адресу суду заяву з проханням про розгляд даної справи без його участі, свої позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 районної державної адміністрації Дніпропетровської області ОСОБА_2 заперечив в судовому засіданні проти позову та просив застосувати наслідки пропуску строку позовної давності.

Представник відповідача ОСОБА_5 сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області ОСОБА_3 заперечила в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог.

Перевіривши справу, вивчивши надані сторонами документи, заслухавши пояснення представників відповідачів та зясувавши їх правову позицію, перевіривши доводи сторін, даючи оцінку доказам у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню повністю, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що 18 липня 2002 року померла ОСОБА_6 (а.с.6), після смерті якої залишилось спадкове майно - право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП "Більшовик" згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ДП №016068, зареєстрованого 10.03.1996 року за №431.

Відповідно до листа ОСОБА_1 районної державної адміністрації від 09.04.2015 року №01-50-901/0/384-15 на ім"я ОСОБА_6 значиться сертифікат серії ДП №016068, зареєстрований 10.03.1996 року за №431, та виданий на руки, про що свідчить особистий підпис (а.с.9).

За свого життя, а саме 17.12.1996 року ОСОБА_6 склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і в чому б воно не заключалось, вона заповіла онукові ОСОБА_4 (а.с.7).

З довідки відділу Держземагентства у ОСОБА_1 районі Дніпропетровської області від 12.05.2015 року №0-422-0.3-4278/2-15 вбачається, що ОСОБА_6 внесена до списку Державного акту на право колективної власності на землю по колишньому КСП "Більшовик" ОСОБА_5 сільської ради під номером 482. Державний акт на право колективної власності на землю зареєстрований 21 березня 1996 року. Розмір земельної частки (паю) становить 2,65 умовних кадастрових гектар, нормативна грошова оцінка земельної частки (паю) по ОСОБА_5 сільській раді станом на 01.01.2015 року становить 73830 грн. (а.с.10).

Позивач ОСОБА_4 при здійсненні захисту порушеного права пропустив строки позовної давності, які передбачено законом, і звернувся до суду не надавши доказів на підтвердження поважності причин пропуску процесуального строку на звернення до суду.

Відповідно до ст.ст. 71, 75 ЦК УРСР, який діяв на час виникнення правовідносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки і позовна давність застосовується судом незалежно від заяв сторін.

Статтею 76 ЦК УРСР передбачалось, що перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Згідно зі ст. 80 ЦК УРСР закінчення строку позовної давності до пред"явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові.

Позивачем строк позовної давності пропущено без поважних причин, з моменту виникнення права на позов трьохрічний строк позовної давності вже давно минув.

Відповідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог та на підставі доданих доказів.

Обов"язок доказування відповідно зі ст. 10 ЦПК України покладений на сторони у справі, а суд тільки сприяє всебічному та повному з"ясуванню обставин справи шляхом роз"яснення прав, обов"язків та сприяє в їхньому здійсненні. Крім того, відповідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно зі статтею 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому їх дослідженні.

Позивачем не надано доказів поважності пропуску строку на звернення до суду за захистом свого порушеного права.

На підставі викладеного, суд приходить до переконання про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

У зв'язку з відмовою у позові повністю відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору не підлягають відшкодуванню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_4 відмовити в позові повністю до ОСОБА_1 районної державної адміністрації Дніпропетровської області та ОСОБА_5 сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області про визнання пропуску строку для прийняття спадщини після померлої 18 липня 2002 року ОСОБА_6 з поважних причин та про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після померлої 18 липня 2002 року ОСОБА_6.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Царичанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

З повним рішенням можливо ознайомитися 10 серпня 2015 року.

Суддя Царичанського районного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_8