АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1618/1165/12 Номер провадження 22-ц/786/1832/15Головуючий у 1-й інстанції Гудков С.В. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Обідіної О.І., Панченка О.О.

при секретарі: Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21 квітня 2015 року

по справі за поданням державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Лубенського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 в праві виїзду за межі України до виконання ним зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

Заслухавши суддю-доповідача апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2015 року державний виконавець ВДВС Лубенського МРУЮ звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань за рішенням суду.

Подання обґрунтовано тим, що станом на 16.04.2015 р. у відділі державної виконавчої служби відсутні відомості про самостійне виконання боржником виконавчих документів про стягнення з нього заборгованості на користь юридичних осіб в розмірі 953784,52 грн., таким чином протягом довгого часу ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21 квітня 2015 року подання державного виконавця ВДВС Лубенського МРУЮ задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, мешканця АДРЕСА_1 без вилучення паспортного документа за ухилення від виконання зобов'язання, покладеного на нього рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17.01.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» боргу в сумі 950565 гривень 52 копійки та судового збору в розмірі 3219 гривень.

Виконання ухвали покладено на Адміністрацію Державної прикордонної служби України.

З вказаною ухвалою не погодився ОСОБА_2 та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу районного суду скасувати та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні подання державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Вказує, що державний виконавець не надав суду доказів щодо його ухилення від виконання покладених на нього зобов'язань за умови наявності заставного майна, на яке може бути звернуто стягнення, та його бажання чи необхідність виїхати за кордон, а тому подання є необґрунтованим і не підлягає задоволенню.

Колегія суддів, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що в провадженні відділу ДВС Лубенського міськрайонного управління юстиції перебуває зведене виконавче провадження № 29958316 по примусовому виконанню виконавчих листів, виданих Лубенським міськрайонним судом Полтавської області 17 квітня 2013 року на підставі рішення цього суду від 17 січня 2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості по кредитному договору в розмірі 950565 грн. 52 коп. та понесених судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 3219 грн.

Задовольняючи подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції виходив із значної суми заборгованості, ухилення від виконання боржником своїх зобов'язань, а також відсутності у боржника майна, на яке б можливо звернути стягнення.

Колегія суддів з такими висновками місцевого суду не може погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За змістом ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта та громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

За правилами ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

З аналізу наведених норм вбачається, що підставою для встановлення вказаного обмеження є лише такі діяння (дії чи бездіяльність) боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов'язків, тобто свідчать про факт його ухилення від такого виконання, оскільки саме у зв'язку з такими діями (чи бездіяльністю) здійснюється примусове виконання як один із способів спонукання боржника до виконання судового рішення.

Сама про собі наявність невиконаного зобов'язання іще не свідчить про факт ухилення боржника від його виконання, тобто така особа не може вважатись винною в ухиленні, доки не буде доведено протилежне.

Звертаючись до суду із вказаним поданням, державний виконавець ВДВС Лубенського МРУЮ не довів того, що ним було вжито всіх заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» щодо примусового виконання судового рішення, а боржник свідомо ухиляється від виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем було долучено до подання лише копії виконавчих листів, копії постанов про відкриття виконавчого провадження, копію заяви ТОВ «Кей-Колект» про вирішення в судовому порядку питання про обмеження в праві виїзду ОСОБА_2 за межі України.

Доказів, які б свідчили про факт ухилення боржника від виконання судового рішення, матеріали справи не містять. Не було надано таких доказів заявником і на вимогу колегії суддів.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, місцевий суд не встановив чи дійсно мало місце ухилення боржника від виконання та якими доказами такий факт доводиться, чи свідомо останній не виконував належні до виконання зобов'язання, позаяк матеріали виконавчого провадження судом не оглядались та не витребовувались інші докази, які б доводили факт ухилення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, у зв'язку з чим ухвала Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21 квітня 2015 року підлягає скасуванню з постановленням нової, про відмову у задоволенні подання державного виконавця.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21 квітня 2015 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Лубенського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: С.Б. Бутенко Судді: /підписи/ О.І. Обідіна

О.О. Панченко

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області С.Б. Бутенко