У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Нагорняк В.А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 02 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» про стягнення коштів депозитного вкладу,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» (далі - ПАТ «Брокбізнесбанк») про стягнення коштів депозитного вкладу.

В обґрунтування позову позивачка посилалася на те, що 17 вересня

2004 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та її чоловіком - ОСОБА_3 було укладено договір банківського вкладу, відповідно до умов якого останній передав банку грошові кошти в сумі 53 400 грн строком на 12 місяців для зарахування на депозитний рахунок під 15,5 % річних. Позивачка вказувала, що 28 лютого 2013 року вона звернулась до банку з проханням повернути належну їй частину депозитного вкладу. Однак, 07 березня 2013 року банк відмовив їй, направивши відповідного листа. Договір майнової поруки, укладений 15 квітня 2005 року між ОСОБА_3 та банком, на забезпечення виконання кредитного договору ОСОБА_4, не підлягає під визначення дрібного побутового. Нею не надавалась письмова згода на його укладання, тому він вважається не укладеним. ОСОБА_2 вважала, що кошти внесені її чоловіком на особистий рахунок банківської установи є спільною сумісною власністю подружжя та просила стягнути на її користь 26 700 грн.

Заочним рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 02 квітня 2015 року, відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального права та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову про стягнення коштів депозитного вкладу, правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішили спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм процесуального права.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій та з їх оцінкою.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» про стягнення коштів депозитного вкладу.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.А. Нагорняк