Номер провадження: 22-ц/785/3837/15
Головуючий у першій інстанції Пепеляшков О. С.
Доповідач Троїцька Л. Л.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Троїцької Л.Л.,

суддів - Таварткіладзе О.М., Фальчука В.П.,

при секретарі - Швець В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Синтез Ойл", Приватного акціонерного товариства "Сінтез Транзит", ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування наказів і поновлення на роботі, скасування записів про звільнення і вчинення записів про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення необґрунтованого зменшення заробітної плати, зобов'язання провести перерахунок та здійснити сплату різниці в окладах та у зв'язку з цим збитків, завданих інфляцією, стягнення індексації, відшкодування заподіяної моральної шкоди за апеляційними скаргами Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Синтез Ойл" та Приватного акціонерного товариства "Синтез Транзит" на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПрАТ з іноземними інвестиціями "Синтез Ойл", ПрАТ "Сінтез Транзит", ОСОБА_3, ОСОБА_4та просив:

- визнати протиправним і скасувати наказ директора ПрАТз іноземними інвестиціями «Синтез Ойл» № 153-К/ДЛ від 01.10.2013р. і поновити його на посаді заступника начальника виробничо-технічного відділу Товариства;

- зобов'язати відповідача скасувати запис від 01.10.2013р. про його звільнення з посади заступника начальника виробничо-технічного відділу за скороченням штатів по п.1 ст.40 КЗпП України з 01.10.2013р. і вчинити запис про поновлення на посаді;

- стягнути з Товариства на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, виходячи із середньоденного заробітку у розмірі 116,47 грн. на дату ухвалення рішення та 4 493,29 грн. необґрунтовано зменшеної оплати праці за період з 08.04.2013р. по 01.10.2013р.;

- стягнути з відповідача 250 000 грн. у відшкодування моральної шкоди;

- зобов'язати відповідача провести розрахунок і сплатити йому різницю в окладах, збитки, завдані інфляцією належних до оплати сум у зв'язку з суміщенням посад заступника і начальника виробничо-технічного відділу, в період заміщення тимчасово відсутнього начальника цього відділу Унтілова Є.М.

Також він просив визнати протиправним і скасувати наказ директора ПрАТ «Синтез Транзит» № 03-К-ДЛ від 01.10.2013р. і поновити його на посаді інженера-механіка групового, технічна служба ПрАТ «Синтез Транзит»;

- зобов'язати ПрАТ «Синтез Транзит» скасувати запис від 01.10.2013р. про його звільнення з посади інженера-механіка групового, технічна служба ПрАТ «Синтез Транзит» та скасувати запис від 01.10.2013р. по п.3 ст.43-1 КзпП України і вчинити запис про його поновлення на посаді;

- стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, виходячи із середнього заробітку у розмірі 38,07 грн. на дату ухвалення рішення та індексацію і інфляційні збитки у розмірі 38 531,86 грн., перерахованих на день постановлення рішення;

- стягнути з відповідача 250 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням його трудових прав і гарантій.

Позов обґрунтував тим, що наказом №24-К від 01.06.2004р. він був прийнятий на посаду інженера - механіка групового по переводу з ТзОВ «Укрлоудсистем», а наказом №08-К від 03.02.2005 з 01.02.2005 переведений на посаду заступника начальника виробничо-технічного відділу.

Згодом підприємство перейменоване у ПрАТ з іноземними інвестиціями «Синтез Ойл».

31.07.2013р. він був ознайомлений з наказом директора ПрАТ з II «Синтез Ойл» Ярового С.І. без номеру про звільненням за скороченням штату працівників з 01.10.2013року.

Наказом № 153-к/дл від 01.10.2013 року його звільнено на підставі власної заяви, яку він не подавав. Звільнення проведено з порушенням норм трудового законодавства, оскільки його не ознайомили з наказом про скорочення чисельності чи штату працівників, перед звільненням не були запропоновані всі вакантні посади, не враховано переважне право на залишення на роботі з урахуванням кваліфікації та продуктивності праці. Не зважаючи на письмове звернення від 03.10.2013р., йому не була надана копія (а не виписка) наказу про звільнення. В день звільнення не був проведений розрахунок за роботу. Частину коштів він отримав на картковий рахунок 04.10.2013 року, а частину - 21.10.2013 року.

Крім того, позивач посилався на те, що скорочення штату, як такого не було і не могло бути, оскільки відділ, в якому він працював, працює і досі та виконує ті самі функції і завдання, що були розраховані на певну кількість працівників включно з ним. Рішення щодо скорочення чисельності і штату працівників приймалися всупереч вимог ч.ч. 1, 7, 8, 9 ст.65 ГК України, без участі трудового колективу і без дотримання колективного договору, а тому є незаконними.

Не зважаючи на освіту за фахом і післядипломну освіту, досвід роботи на посаді начальника відділу, якого він постійно заміщав в період відпустки чи за його відсутності з інших причин (хвороби,тощо), після звільнення в липні 2013 року Унтілова Є.М., без досвіду роботи, начальником відділу був прийнятий ОСОБА_7, який до цього працював фахівцем із цивільної оборони, з чого можна зробити висновок, що адміністрація ПрАТ з II «Синтез Ойл» не мала наміру забезпечити його роботою виходячи з наявних можливостей.

В продовж роботи в Товаристві і виконанні обов'язків начальника відділу ОСОБА_8 в період його відсутності з 01.02.2005 по 01.10.2013 рік, йому не виплачувалась доплата за суміщення посад чи виконання обов'язків тимчасового відсутнього працівника.

Крім того, позивач вказував, що наказом № 03-к від 01.10.2004р. по ПрАТ «Синтез Транзит» його прийняли на роботу за сумісництвом на посаду інженера - механіка групового, технічна служба цього підприємства.

Згідно п.1.1 наказу директора підприємства Залєвського С.Ф. №03-К-ДЛ від 01.10.2013 року він звільнений з вказаної посади за п.3 ст.43-1 КЗпП України з 01.10.2013р.

Це звільнення є незаконним, так як проведено в порушення ст. 43-1 КЗпП України.

Позивач також посилався на те, що починаючи з 01.10.2004р. по 01.10.2013р., тобто продовж дев'яти років, відповідач не проводив індексацію заробітної плати за роботу за сумісництвом.

Середньомісячний заробіток по обом підприємствам розрахований неправильно, без урахування інфляційної складової по ПраТ «Синтез Транзит» і при неправомірному розрахунку з неповної робочої неділі по ПрАТ з II «Синтез Ойл», при порушені керівництвом Товариства умов пунктів 5.1, 5.3 ст.5 Колективного договору.

На обох підприємствах йому не видані повноцінні довідки про роботу та заробітну плату.

Незаконними діями керівництва підприємств, порушення трудового законодавства при звільненні і фактичне позбавлення роботи за наявності утриманців, йому завдано значної моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях, приниженні особистої честі і руйнації ділової репутації, яка зароблена продовж тривалого часу, зниженні авторитету тощо.

Посилаючись на викладене, позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2015 року позов ОСОБА_2 - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ № 153-к/дл від 01.10.2013р. директора ПрАТ з іноземними інвестиціями «Синтез Ойл» ОСОБА_3 про звільнення ОСОБА_2 та поновлено його на посаді заступника начальника виробничо-технічного відділу Товариства.

Зобов'язано ПрАТ з ІІ «Синтез Ойл» скасувати запис від 01.10.2013р. про звільнення ОСОБА_2 з посади заступника начальника виробничо-технічного відділу і вчинити запис про поновлення його на вказаній посаді.

Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 26 286,23 грн. та у відшкодування моральної шкоди - 20 000 грн., а всього - 46 286,23 грн.

Визнано протиправним та скасовано наказ № 03-К/ДЛ від 01.10.2013р. директора ПрАТ «Сінтез Транзит» ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_2 та поновлено його на посаді інженера механіка групового, технічна служба ПрАТ «Сінтез Транзит».

Зобов'язано ПрАТ «Сінтез Транзит» скасувати запис від 01.10.2013р. про звільнення ОСОБА_2 з посади інженера механіка групового, технічна служба ПрАТ «Сінтез Транзит» і вчинити запис про поновлення його на цій посаді.

Стягнуто з ПрАТ «Сінтез Транзит» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 21 129,60 грн. та у відшкодування моральної шкоди - 10000 грн., а всього - 31 129,60 грн.

Зобов'язано відповідача здійснити індексацію заробітної плати ОСОБА_2 відповідно до п.7 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2003р. за № 1078 за період з 01.10.2004р.

В задоволені решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ПрАТ з ІІ «Синтез Ойл» на користь держави судовий збір в сумі 323,76 грн.

Стягнуто з ПрАТ «Сінтез Транзит» на користь держави судовий збір в сумі 304,50 грн.

В апеляційній скарзі ПрАТ з ІІ "Синтез Ойл" просить рішення суду скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та в цій частині постановити нове рішення про відмову в позові, посилаючись на те, що рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ПрАТ "Синтез Транзит" також просить рішення суду скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та в цій частині постановити нове рішення про відмову в позові, посилаючись на те, що рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_2 рішення суду в частині відмови йому в позові не оскаржує, тому законність і обґрунтованість рішення суду в цій частині не перевіряється.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої

інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів, заслухав суддю-доповідача, який виклав зміст рішення, перевіривши матеріали справи в межах апеляційних скарг, заперечень на них, вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 ч.1 ст.40 КЗпП України, передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 2 ст.40 Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1,2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

За положеннями ч.ч.1-3 ст.49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 2 місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», з наступними змінами, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, проте, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник чи уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Судам слід мати на увазі, що при проведенні вивільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, за його згодою на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування).

Аналізуючи вказані норми права і роз'яснення до п.1ст.40 КЗпП України, можливо зробити наступний висновок про те, що власник належно виконав вимоги ч.3 ст.49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов'язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник працює.

Судом встановлені і підтверджені матеріалами справи наступні обставини.

Відповідно наказу №24-К від 01.06.2004р. ЗАТ з ІІ "Синтез Ойл" ОСОБА_2 з 01.06.20004 року прийнято на посаду інженера - механіка групового по переводу з ТзОВ «Укрлоудсистем». Наказом №08-К від 03.02.2005 року з 01.02.2005 його переведено на посаду заступника начальника виробничо-технічного відділу ЗАТ з іноземними інвестиціями "Синтез Ойл", яке 09.12.2010 року перейменоване у ПрАТ з іноземними інвестиціями "Синтез Ойл" з правонаступництвом всіх прав та обов'язків (т.1 а.с.21-22).

04.02.2013 року по ПрАТ з ІІ "Синтез Ойл" винесено наказ №10 про зміну суттєвих умов праці та встановлення неповного робочого тижня у зв'язку зі зменшенням обсягу перевалки нафтопродуктів, що передбачало скорочення штату, про що позивача було особисто повідомлено (т.1 а.с.214-217).

На протязі 2013 року Товариство змінювало штатний розпис шляхом скорочення певних посад і станом на 31.07.2013 року кількість посад зменшилась з 393 до 359 одиниць, а станом на 01.10.2013 року - до 350 одиниць.

Наявність змін в організації виробництва ПрАТ з ІІ "Синтез Ойл", зокрема скорочення штату, підтверджується наказом директора Товариства №105-к/дл від 31.07.2013 року «Про зміну штатного розпису у зв'язку зі зменшенням об'єму робіт», штатним розкладом станом на 01.01.2013 року і наказами про його зміни, штатними розкладами станом на 31.07.2013 року, на 01.10.2013 року та на 11.12.2013 року (т.1 а.с.165-198, 206-212).

Наказом №34 від 31.07.2013 року по ПрАТ з ІІ "Синтез Ойл", в зв'язку зі змінами штатного розпису з 01.10.2013 року була скорочена посада заступника начальника виробничо-технічного відділу в кількості 1 штатної одиниці. Цим же наказом зобов'язано повідомити ОСОБА_2 про відсутність вакантних посад в Товаристві на час ознайомлення з наказом; начальника відділу кадрів зобов`язано довести до відома службу зайнятості про наступне вивільнення працівників відповідно до діючого законодавства України. З наказом позивач ознайомлений під особистий підпис (т.1 а.с.153, 153(звор).

Наказом №105-к/дл від цієї ж дати у зв'язку зі зменшенням обсягу робіт внесено зміни до штатного розкладу з 01.10.2013 року та скорочено посаду заступника начальника виробничо-технічного відділу (т.1 а.с.180).

Наказом №153-К/ДЛ від 01.10.2013 року ОСОБА_2 звільнено з посади заступника начальника виробничо-технічного відділу за скороченням штатів за п.1 ст.40 КЗпП України, про що він був ознайомлений 01.10.2013 року. Копію виписки із наказу він отримав 09.10.2013 року (т.1 а.с.154).

16.10.2013 року позивач отримав довідку за весь період роботи по зарплаті.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, заявлені до ПрАТ з ІІ "Синтез Ойл", суд 1-ої інстанції виходив з того, що під час звільнення позивача з займаної посади, йому не були запропоновані посади на цьому підприємстві, які обіймали працівники за сумісництвом, а також не було дотримано порядку вивільнення, передбаченого умовами посадової інструкції позивача, що призвело до порушення порядку вивільнення позивача.

Колегія вважає, що суд 1-ої інстанції повно і всебічно встановив обставини справи щодо змін в організації виробництва і праці в Товаристві, які призвели до скорочення чисельності і штату працівників, правильно встановив правовідносини, що виникли між сторонами, застосував до них необхідні норми трудового законодавства, однак, на думку колегії, зробив висновки про незаконність звільнення ОСОБА_2 з ПрАТ з ІІ "Синтез Ойл", які не ґрунтуються на цих нормах.

Наявність вакантних посад в ПрАТ з ІІ "Синтез Ойл", на момент повідомлення ОСОБА_2 про скорочення чисельності штату працівників, судом не встановлено, що не оспорюється і позивачем.

При цьому, висновок суду про те, що при звільненні ОСОБА_2 з посади заступника начальника ВТВ адміністрація Товариства повинна була запропонувати йому посади, які займали сумісники, з посиленням на норми ст.43-1 КЗпП України, як на самостійні підстави для звільнення працівників підприємства недержавної форми власності, що є сумісниками, на думку колегії, не відповідають вимогам вказаної норми права.

Нормами ст.43-1 КЗпП України не встановлені підстави для звільнення, а лише встановлено перелік випадків, коли звільнення працівника допускається без згоди профспілкового органу. Вказана норма права взагалі не регулює звільнення працівників підприємств недержавної форми власності.

При викладених обставинах, колегія вважає, що посади, зайняті сумісниками, не є вакантними, оскільки робота сумісниками здійснюється на підставі укладеного трудового договору і на них розповсюджуються ті ж самі права і гарантії, як і на працівників, які не є сумісниками. Тобто, звільнити їх з роботи можливо лише з підстав, передбачених ст.ст.36-41 КЗпП України.

Колегія також не погоджується з висновками суду щодо недотримання порядку вивільнення ОСОБА_2, передбаченого умовами посадової інструкції заступника начальника ВТВ праці ПрАТ з ІІ "Синтез Ойл", оскільки цей висновок не відповідає вимогам ч.ч.1,3 ст.49-2 КЗпП України.

При цьому цей висновок обґрунтований лише тим, що головний інженер ПрАТ з ІІ "Синтез Ойл" не звертався безпосередньо до директора підприємства з письмовим поданням про звільнення ОСОБА_2 з займаної посади.

Однак, суд 1-ої інстанції не прийняв до уваги службову записку головного інженера ОСОБА_10 від 17.07.2013 року, з якою він звертався з питанням про скорочення посади ОСОБА_2 до заступника директора підприємства ОСОБА_11, який в свою чергу звернувся зі службовою запискою до директора підприємства ОСОБА_3 (т.2 а.с.14-15).

Дані обставини підтверджені свідченнями вказаних осіб, які були допитані в суді в якості свідків 23.05.2014 року (т.3 а.с.19).

Крім того, суд 1-ої інстанції не звернув уваги на те, що на час прийняття на посаду заступника начальника ВТВ діяла інша посадова інструкція, в якій не згадувалося про подання під час прийому чи звільнені працівника з посади (т.3 а.с.177-181). Норма про подання з боку головного інженера з`явилася в посадовій інструкції лише з січня 2012 року.

В даному випадку, колегія вважає, що при встановленні скорочення чисельності або штату працівників, форма звернення до керівництва Товариства про скорочення посади позивача, для вирішення спору по суті правового значення не має.

З огляду на викладене, колегія приходить до висновку, що ОСОБА_2 з займаної посади був звільнений з дотриманням норм трудового законодавства, тому в цій частині рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову йому в позові в повному обсязі, а саме: в позові щодо визнання протиправним та скасування наказу №153-к/дл від 01.10.2013 року, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, зобов'язання відповідача скасувати запис про звільнення, вчинення запису про поновлення на посаді, а також про відшкодування моральної шкоди, які є взаємопов'язаними між собою і похідними від позовних вимог про визнання в цілому звільнення позивача незаконним.

Що стосується рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2, заявлених до ПрАТ «Синтез Транзит», то судова колегія приходить до наступного.

Наказом № 03-к від 01.10.2004р. по ПрАТ «Синтез Транзит» ОСОБА_2 прийняли на роботу за сумісництвом на посаду інженера - механіка групового, технічна служба підприємства.

Згідно п.1.1 наказу №03-К-ДЛ від 01.10.2013 року директора підприємства Залєвського С.Ф. ОСОБА_2 - інженера-механіка групового, технічна служба, звільнено з 01.10.2013р. за п.3 ст. 43-1 КЗпП України (т.1 а.с.26).

01.10.2013 року ОСОБА_2 відмовився від отримання копії наказу про звільнення, що підтверджено актом від 01.10.2013 року (т.2 а.с.168).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 до ПрАТ «Синтез Транзит», суд 1-ої інстанції виходив з того, що його звільнення з посади інженера-механіка групового було проведено адміністрацією в порушення вимог діючого законодавства і не відповідає зазначеним у наказі підставам звільнення.

Колегія в цілому погоджується з висновками суду про незаконне звільнення позивача з посади інженера-механіка групового, на якій він працював за сумісництвом.

Пунктом 3 ч.1 ст.43-1 КЗпП України передбачено можливість розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), зокрема, у випадку звільнення з сумісної роботи у зв'язку з прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником.

Тобто, нормою ст.43-1 КЗпП України передбачено перелік випадків, коли, як виняток із загального правила ст.43 КЗпП, що встановлює необхідність одержання попередньої згоди профспілкової організації на звільнення працівників з ініціативи власника, таке звільнення можливе без згоди виборного органу.

За змістом абзацу 4 (п.3) ч.1 ст. 43-1 КЗпП України, звільнення сумісників з роботи на підприємствах, в установах, організаціях недержавної форми власності з ініціативи власника має проводитися тільки за наявності правової підстави, які встановлені у ст.ст.36-41 КЗпП України.

Як встановлено судом і не заперечувалося представником відповідача, що в наказі про звільнення ОСОБА_2 не вказані підстави, передбачені вищевказаними нормами трудового законодавства.

Доводи скарги про те, що фактичною причиною звільнення ОСОБА_2 з ПрАТ «Синтез Транзит» була його відмова від продовження роботи у зв'язку зі зміною істотних умов праці, що у відповідності до п.6 ст.36 КЗпП України, є підставою для припинення трудового договору, які суд 1-ої інстанції не застосував, колегією до уваги не приймаються, оскільки відповідачем зміна істотних умов праці та дотримання адміністрацією вимог ст.49-2 КЗпП України, належним чином не доведені.

З урахуванням того, що ОСОБА_2 звільнено за відсутності правової підстави, суд 1-ої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що він підлягає поновленню на роботі на посаді, яку займав до свого звільнення, наказ №03-К-ДЛ від 01.10.2013 року, виданий директором підприємства Залєвським С.Ф., визнанню незаконним та скасуванню, з внесенням відповідного запису про поновлення на роботі.

Частиною 2 ст.235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Колегія суддів вважає, що районним судом правильно застосована вказана норма права та стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 21 129,60 грн.

Встановивши, що при звільненні позивача були порушені його права, які призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають додаткових зусиль для організації життя, судом обґрунтовано на підставі ст.237-1 КЗпП України, задоволені вимоги в частині відшкодування відповідачем моральної шкоди.

Між тим, колегія не може погодитись з рішенням суду в частині зобов'язання ПрАТ «Синтез Транзит» здійснити індексацію заробітної плати ОСОБА_2 за період з 01.10.2004 року відповідно до п.7 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2003 року за №1078.

Згідно з п.7 Порядку, особі, яка працює за сумісництвом, видається на її вимогу довідка з основного місця роботи про розмір доходу, що підлягає індексації та проіндексованого доходу. На підставі цієї довідки проводиться індексація доходів від роботи за сумісництвом у межах суми, що не перевищує прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб з урахуванням отриманої заробітної плати за основним місцем роботи.

Тобто, загальний дохід працівника, отриманий за основним місцем роботи і за сумісництвом, не повинен перевищувати прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Заперечуючи проти цієї частини позову, представник відповідача стверджував, що заробітна плата ОСОБА_2, як за основним місцем роботи, так і за місцем роботи за сумісництвом, завжди була більше встановленого законодавством прожиткового мінімуму і індексувалася в межах прожиткового мінімуму за основним місцем роботи в ПрАТ з ІІ "Синтез Ойл". Позивач ніколи не звертався до адміністрації ПрАТ «Синтез Транзит» за індексацією заробітної плати роботи за сумісництвом і не надавав для цього відповідні довідки з основного місця роботи.

Дані обставини позивачем не спростовані як в суді 1-ої, так і апеляційної інстанції.

Оскільки ОСОБА_2 в порушення ст. 60 ЦПК України позовні вимоги в цій частині не довів, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають.

За таких підстав, рішення суду 1-ої інстанції відповідно до ч.1 ст.309 ЦПК України, підлягає частковому скасуванню, з ухваленням нового рішення по вищевикладеним мотивам.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, ст.317 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Синтез Ойл" задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2015 року в частині задоволення позову ОСОБА_2 до ПрАТ з ІІ "Синтез Ойл", ОСОБА_3; про негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі, стягнення заробітної плати в межах суми платежу за один місяць, стягнення з ПрАТ з ІІ "Синтез Ойл" на користь держави судового збору в розмірі 323,76 грн. - скасувати.

В позові ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу №153-к/дл від 01.10.2013 року директора ПрАТ з ІІ "Синтез Ойл" - ОСОБА_3 про звільнення ОСОБА_2, поновлення ОСОБА_2 на посаді заступника начальника виробничо-технічного відділу ПрАТ з ІІ "Синтез Ойл", зобов'язання ПрАТ з ІІ "Синтез Ойл" скасувати запис від 01.10.2013 року про звільнення ОСОБА_2 з посади заступника начальника виробничо-технічного відділу ПрАТ з ІІ "Синтез Ойл" і вчинити запис про поновлення ОСОБА_2 на вказаній посаді, стягнення з ПрАТ з ІІ "Синтез Ойл" на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2015 року в частині зобов'язання Приватного акціонерного товариства "Сінтез Транзит" здійснити індексацію заробітної плати ОСОБА_2 відповідно до п.7 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року за № 1078 за період з 01.10.2004 року - скасувати і в цій частині позову ОСОБА_2 - відмовити.

В решті рішення суду, що стосується задоволення позовних вимог ОСОБА_2, заявлених до ПрАТ "Сінтез Транзит" залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно, однак може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20-ти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду

Одеської області: Л.Л.Троїцька

О.М.Таварткіладзе

В.П.Фальчук