АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9134/2015 Доповідач - Шиманський В.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Семенюк Т.А., Кравець В.А.

при секретарі - Круглику В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 11 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу,-

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач звернувся у вересні 2014 року.

Зазначав, що 27.05.2014 року між ним та відповідачем укладено Договір банківського вкладу в Євро, відповідно до якого позивач поклав на депозитний рахунок в ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» 1 311,00 Євро під 9,5% річних з датою вимоги вкладу 26.06.2015 року. 28.07.2014 року позивач звернувся з заявою про видачу належних йому коштів, натомість станом на час звернення до суду відповідачем повернуто лише 500,00 євро.

На підставі викладеного, просив суд стягнути з відповідача на свою користь невиплачену суму вкладу та відсотків в розмірі 832,24 Євро, 3% річних в сумі 4,16 Євро та інфляційні витрати в розмірі 17 Євро.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 25 червня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" на користь позивача заборгованість за договором банківського вкладу в розмірі 832,24 Євро, 3 % річних в розмірі 4,16 Євро, а всього 836,40 Євро, що в перерахунку на гривну по курсу НБУ станом на 11.11.2014 року становить 15 347,94 грн.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, ставиться питання про скасування даного рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв'язку з наступним.

Судом вірно встановлено, що 27.05.2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» було укладено договір банківського вкладу «Марафон лояльності_максимуму доходу_ЕПС» № 799618/2014 та додатковий договір до договору банківського вкладу «Марафон лояльності_максимуму доходу_ЕПС» № 799618/2014.

Відповідно до п.1.1., 1.3. договору, позивач розмістив у банку належні йому грошові кошти в розмірі 1 311,00 Євро, на строк тринадцять місяців до 27.06.2015 року.

Згідно п. 1.2 договору банк відкрив на ім'я позивача вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» № НОМЕР_1.

Пунктом 1.5. договору визначено, що розмір відсотків за користування депозитними коштами становить 9,5 % річних за перші два місяці дії договору (з 27.05.2014 року до 27.07.2014 року) та відповідно 2 % річних за наступні одинадцять місяців дії договору (до 27.06.2015 року).

Відповідно до п. 1.2., 1.6. договору у разі дострокового закриття вкладу відсотки нараховуються в повному обсязі та в розмірі, який встановлений на відповідний період дії договору. Нараховані відсотки вкладник отримує від банку не пізніше наступного дня після закінчення кожного розрахункового місяця, тобто 28 числа місяця.

28.07.2014 року позивач звернувся до відповідача із проханням повернути йому суму депозиту в розмірі 1 311 Євро та нараховані відсотки за два місяці дії договору в розмірі 9,5 % річних в розмірі 21,24 Євро.

У зв'язку з відмовою відповідача повернути кошти, 08.08.2014 року позивач повторно звернувся до відповідача зі скаргою щодо неповернення належних йому коштів.

Відповіддю від 09.09.2014 року ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" повідомив, що депозитний вклад № 799618/2014 закрито 28.07.2015 року достроково. Кошти перераховані на поточний рахунок клієнта. Станом на 09.09.2014 року залишок коштів складає 932,24 євро.

Як вбачається з виписки по поточному рахунку № НОМЕР_1 позивачем здійснювались операції щодо зняття коштів на загальну суму 500,00 Євро.

В ході розгляду справи встановлено що станом на день звернення до суду позивачеві не видано 811,00 Євро суми вкладу.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Частинами 1 та 2 ст. 1060 ЦК України визначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до змісту ст.ст.526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів, зобов'язання банку з повернення вкладу є не виконаним ( правова позиція Верховного Суду України у справі 6-140 цс 13 від 25.12.2013).

Оскільки станом на час звернення позивача до суду сума вкладу за укладеним депозитним договором виплачена не в повному розмірі, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що відповідач має сплатити на користь позивача суму відсотків за період з 09 квітня 2014 року по 02 червня 2014 року 3 512,30 грн. (105 950,84 грн. (невиплачена сума вкладу) * 22% / 365 днів * 55 днів прострочення = 3 512,30 грн.).

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання зобов'язання, зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором чи законом.

Враховуючи встановлені судом обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову в частині стягнення суми вкладу разом з відсотками в розмірі 832,24 Євро та 3 % річних в сумі 4,16 Євро, що в перерахунку на національну валюту складає 15 347,94 грн..

Колегія суддів не приймає до уваги посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачем не доведено порушення його прав стосовно обслуговування поточного рахунку, відкритого в ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», щодо видачі належних їй коштів.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звертався до відділення банку з заявами про видачу коштів, натомість станом на час звернення до суду сума вкладу була виплачена не в повному обсязі.

За змістом ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

За змістом ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається.

Враховуючи що подані позивачем заяви залишись без відповідного реагування з боку відповідача, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо порушення прав позивача на розпорядження власними коштами.

Не може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції і посилання апелянта на ту обставину, що 17.02.2015 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб виплачено позивачу грошову суму в розмірі 832,31 Євро, оскільки з огляду на п. 1 ст. 303 ЦПК України, час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Вказана сума була виплачена позивачу вже після ухвалення оскаржуваного рішення.

Натомість дана обставина може бути врахована під час виконання рішення суду першої інстанції.

Не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і доводи апеляційної скарги щодо безпідставності стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних, оскільки під час розгляду справи встановлено порушення відповідача виконання грошового зобов'язання передбаченого умовами депозитного договору № 799618/2014 від 27.05.2014 року, а тому суд першої інстанції на підставі ст. 625 ЦПК України прийшов до правильного висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позову в цій частині.

Таким чином, твердження апеляційної скарги про незаконність та упередженість судового рішення матеріалами справи спростовуються.

З огляду на викладене, оскаржене у справі рішення постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому це рішення не може бути скасованим з підстав що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни - відхилити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 11 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: