У х в а л а іменем україни 24 червня 2015 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Дьоміної О.О., суддів: Дем'яносова М.В., Маляренка А.В., Парінової І.К., Ступак О.В., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Інституту народознавства Національної академії наук України про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Інституту народознавства Національної академії наук України на рішення Галицького районного суду м. Львова від 4 липня 2014 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 21 січня 2015 року, в с т а н о в и л а: У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що з 1991 року вона працювала в Інституті народознавства Національної Академії Наук України на посаді провідного зберігача фондів МЕХП. 16 січня 2014 року була звільнена на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України. Вважає звільнення незаконним та таким, що повинно було бути проведено на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України з дотриманням вимог ст.ст. 43, 44 цього Кодексу, з отриманням на це згоди профспілкової організації, членом якої вона є. Позивач зазначає, що внаслідок незаконного звільнення їй було завдано моральну шкоду, яка полягала в моральних стражданнях, втраті нормальних життєвих зв'язків, додаткових зусилях для організації свого життя, оскільки вона залишилась без засобів для існування, має на утриманні двох дітей. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 04 липня 2014 року позов задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 на посаді провідного зберігача фондів МЕХП/Музей Етнографії та художнього промислу/ Інституту народознавства НАН України. Стягнуто з Інституту народознавства НАН України на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 20 435 грн 78 коп. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та виплату середнього заробітку в межах одного місяця в сумі 3 969 грн 58 коп. допущено до негайного виконання. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Рішенням апеляційного суду Львівської області від 21 січня 2015 року рішення Галицького районного суду м. Львова від 04 липня 2014 року в частині стягнення з Інституту народознавства НАН України на користь ОСОБА_1 середньомісячного заробітку в сумі 20 435 грн 78 коп. за час вимушеного прогулу змінено. Стягнуто з Інституту народознавства НАН України на користь ОСОБА_1 середньомісячну заробітну плату в сумі 6 778 грн 60 коп. за час вимушеного прогулу. В решті рішення суду залишено без змін. У касаційній скарзі Інститут народознавства НАН України просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції з висновками якого погодився й апеляційний суд, обгрунтовано виходив з того, що звільнення позивача проведено в порушення норм трудового законодавства. Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, суд апеляційної інстанції, не погодившись із сумою, яка була визначена судом першої інстанції для виплати позивачу за час вимушеного прогулу, застосував Порядок обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою КМУ від 8 лютого 1995 року №100, здійснив розрахунок пославшись на довідку № 40 від 29 травня 2014 року, яка містить розрахунок заробітної плати за два останні повні місяці перед звільненням. Проте, погодитися з такими висновками апеляційного суду не можна. Судами встановлено, що ОСОБА_1 працювала в Інституті народознавства Національної Академії Наук України з 1991 року на посаді провідного зберігача фондів МЕХП / Музей етнографії та художнього промислу. Наказом Інституту НАН України від 11 листопада 2013 року №75-к на підставі протоколу №5 засідання Вченої ради Інституту народознавства НАН України від 05 листопада 2013 року та у звязку із запланованим скороченням штату працівників ліквідовано посаду провідного зберігача фондів Музею етнографії та художнього промислу, яку займала позивачка. ОСОБА_1 було запропоновано посаду доглядача МЕХП, яка не відповідала спеціальності та кваліфікації позивачки. Наказом від 15 січня 2014 року №5-к ОСОБА_1 було переведено на посаду доглядача МЕХП з 17 січня 2014 року. З зазначеним наказом остання ознайомлена, проте не погодилась, оскільки письмової заяви на переведення не подавала. Наказом від 16 січня 2014 року №6-к ОСОБА_1 звільнено з займаної посади на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України. Частиною 2 ст. 235 КЗпП України передбачено, що при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці», п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок), середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Згідно з п. 5 Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботи (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на два сумарного числа робочих днів за останні календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим із дотриманням вимог законодавства. Крім того, положеннями розділу III наведеного Порядку передбачені види виплат, які підлягають урахуванню і які не підлягають урахуванню при обчисленні середнього заробітку як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу (затримки розрахунку при звільненні). Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 січня 2012 року № 6-87 цс 11, яка є обов'язковою для застосування судами України. При визначенні середньої заробітної плати апеляційний суд взяв до уваги довідку про середню заробітну плату, проте не з'ясував, чи у нараховану заробітну плату (дохід) за останні два календарні місяці перед звільненням включено одноразові виплати та допомогу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю. Оскільки допущені апеляційним судом порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, рішення апеляційного суду у частині стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу необхідно скасувати та направити справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення суду є законним та обгрунтованим, доводи касаційної скарги висновків суду не спростосують. Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу Інституту народознавства Національної академії наук України задовольнити частково. Рішення апеляційного суду Львівської області від 21 січня 2015 року в частині стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу скасувати, в цій частині справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення суду залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий О.О. Дьоміна Судді М.В. Дем'яносов А.В. Маляренко І.К. Парінова О.В. Ступак