Справа № 369/4509/15-ц
Провадження № 2/369/2217/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2015 року суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області В.В.Нікушин, розглянувши в м.Києві матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до відповідача з позовом про розірвання шлюбу.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовну заяву слід залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожен має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності із ч.1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Згідно ч.2 ст. 110 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть предявлятись за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоровя чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатись за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Як вказує у своїй позовній заяві позивач ОСОБА_1 її місем реєстрації є АДРЕСА_1, тоді, як місцем реєстрації відповідача ОСОБА_2 є Запорізька область, м.Бердянськ, вул..Челюскінців, буд. 17, відтак враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позивач звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом про розірвання шлюбу за власним місцем проживання, однак не надала достатніх доказів, які б давали підстави вважати, що справа є підсудною Києво-Святошинському суду Київської області, що в свою чергу унеможливлює відкриття провадження по даній справі до усунення зазначених недоліків.

Окрім того, позивачу необхідно додати до матеріалів справи оригінал свідоцтва про укладення шлюбу.

Згідно ст. 121 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву (заяву, скаргу) подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача (заявника, скаржника) і надає йому строк для усунення недоліків.

Якщо позивач (заявник, скаржник), відповідно до ухвали суду, у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 ЦПК України, позовна заява (заява, скарга) вважається поданою в день її первісного подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Додатково суд роз'яснює, відповідно до ч. 5 ст. 121 ЦПК України у випадку повернення позовної заяви позивачу це не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Враховуючи наведене, вважаю, що провадження у справі неможливо відкрити до усунення вказаних недоліків, а тому заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк для їх усунення.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків протягом п'яти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали в зазначений строк позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В.В. Нікушин