АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/118/14-ц Номер провадження 22-ц/786/2005/15Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Прядкіної О.В.,

Суддів: Гальонкіна С.А., Хіль Л.М.,

При секретарі: Лимар О.М.,

За участі: представника позивача Бордюг С.Д., відповідача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 квітня 2015 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання договору поруки недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з вказаним позовом. Посилалось на те, що 11 вересня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав у кредит грошові кошти у розмірі 72097,84 сумі грн. терміном до 10.09.2014 року.

В забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором 11.09.2007р. між ПАТ КБ «Приватбанк» таОСОБА_3 було укладено договір поруки № DN81АR03110063.

У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору заборгованість станом на 18.08.2014 року становить 119559,93 грн., яку позивач просив стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_3

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з зустрічним позовом, в якому просила визнати недійсним договір поруки від 11 вересня 2007 року, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та нею, посилаючись на те, що не підписувала цей договір.

Ухвалою суду від 28 травня 2015 року позов ОСОБА_3 об'єднано зі справою за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 квітня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто зОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № DN81АR03110063 від 11.09.2007 року в розмірі 83944,43 грн.

В іншій частині позовних вимог доОСОБА_6 відмовлено.

В частині позовних вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору в сумі 839,44 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 судові витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи в розмірі 2706 грн.

В задоволенні зустрічного позовуОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання договору поруки недійсним відмовлено.

Рішення оскаржив ПАТ КБ «Приватбанк», який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в частині відмови у стягненні заборгованості з ОСОБА_3 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» у повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 11.09.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № DN81АR03110063, відповідно до п. 7.1 якого відповідач отримав кредитні кошти на строк до 10.09.2014 р. у розмірі 72097,84 грн. на наступні цілі: 48430,00 грн. на купівлю автомобіля (споживчі цілі), а також у розмірі 34,00 грн. для сплати за реєстрацію Предмету застави в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна шляхом перерахування відповідно до п. 1.2 на сплату страхових платежів за договором страхування ТЗ № DN81АR03110063 від 11.09.2007 року, договором особистого страхування № DN81АR03110063 від 11.09.2007 року на строк до 10.09.2008 року у сумі 2469,93 грн., а також винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 3874,40 грн. та у розмірі 17289, 51 грн. на сплату страхових платежів, у випадку та згідно порядку, передбаченого умовами договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,75% на місяць на суму залишку заборгованості та кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,50 % від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, відсотки на дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного Договору.

Періодом сплати визначено період з 11 по 15 число кожного місяця погашення заборгованості у сумі 1159,34 грн., що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди.

Пунктом 4.1 кредитного договору визначено, що при порушенні позичальником будь-якого зобов'язання, передбаченого умовами договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється у гривні.

Для забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» таОСОБА_3 було укладено договір поруки № DN81АR03110063 від 11.09.2007 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, банк зазначав, що станом на 18 серпня 2014 року у ОСОБА_6 виникла заборгованість у розмірі 119559,93 грн.,яка складається з: заборгованості по процентам за користування кредитом - 8209,35 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 6099,84 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором - 104886,72 грн. ( а.с.104-111).

Поручитель ОСОБА_3 в зустрічній позовній заяві посилалась на те, що не підписувала договір поруки.

З метою з'ясування питання чи виконано підпис в договорі поруки №DN81АR03110063 від 11.09.2007 року особисто ОСОБА_3, ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 грудня 2014 року була призначена судово-почеркознавча експертиза, відповідно до висновку якої за № 1175 від 27 лютого 2015 року підпис в п. 19.2 графи «Поручитель» договору поруки №DN81АR03110063 від 11.09.2007 року виконано не ОСОБА_3, а іншою особою.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк»до ОСОБА_6, районний суд виходив з того, що до вимог щодо стягнення пені застосовується позовна давність в один рік, тому сума, яка підлягає стягненню, складає 83944,43 грн. Крім того, судом встановлено нікчемність договору поруки № DN81АR03110063 від 11.09.2007 року, у зв'язку з чим позовні вимоги Банку до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягають задоволенню, оскільки вона не укладала і не підписувала договору поруки.

Відносно зустрічних позовних вимог, районний суд виходив з того, що, встановивши факт не підписання договору поруки ОСОБА_3, слід відмовити в задоволенні позову про визнання правочину недійсним, так як наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладений, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»передбачено, що наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Як вірно встановив районний суд щодо зустрічних позовних вимог, спірний договір поруки за формою і змістом відповідає вимогам закону, однак експертизою підтверджено, що ОСОБА_3 не підписувала його, тому підстав для визнання договору поруки № DN81АR03110063 від 11.09.2007 рокунедійсним не вбачається.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок експертизи по справі є недостатнім доказом, так як на вирішення експертизи не ставилось питання чи виконаний рукописний текст у документі навмисно зміненим почерком, з огляду на положення ст.ст.10,60 ЦПК України не можуть бути прийняті до уваги, так як при вирішенні питання про призначення по справі судово-почеркознавчої експертизи в судовому засіданні 02 грудня 2014 року була присутня представник ПАТ КБ «Приватбанк» Жукова В.П., яка мала можливість вносити пропозиції та зауваження щодо формулювання питань ( а.с.130-132).

Посилання в апеляційній скарзі, на те, що всупереч науково-методичним рекомендаціям з питань підготовки та призначення судової експертизи і експертних досліджень, для проведення почеркознавчої експертизи було взято лише один вільний зразок підпису ОСОБА_3, розташований на10 аркушах, не відповідають дійсності.

Так, відповідно до ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 лютого 2015 року на клопотання судового експерта Полтавського відділення при Харківському науково-дослідному інституті судових експертиз Гритченку А.В. для проведення судової почеркознавчої експертизи № 1175 по цивільній справі № 524/118/14-ц надано вільні зразки підписів та почерку ОСОБА_3 в різнохарактерних за змістом та цільовим призначенням документах, виконані до вересня 2007 року умовно -вільні зразки підписів та почерку ОСОБА_3 в різнохарактерних за змістом та цільовим призначенням документах, виконані після вересня 2007 року та експериментальні зразки підписів та почерку ОСОБА_3, виконані на лінованих та нелінованих аркушах паперу.

В дане судове засідання по проведенню окремої процесуальної дії по відібранню оригіналів документів та вільних зразків підпису та почерку ОСОБА_3 викликався представник ПАТ КБ «Приватбанк», який подав заяву про проведення засідання без його участі (а.с. 147). Таким чином, належно повідомлений представник банку розпорядився своїми процесуальними правами та самоусунувся від участі у проведенні даних дій суду.

Між тим, відповідно до супровідного листа за №524-А 524/118/14-ц до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз районним судом були направлені умовно - вільні зразки підписів та почерку ОСОБА_3 на 37 аркушах (а.с.149), які були досліджені та після проведення експертизи повернуті суду в тому ж обсязі, що підтверджується листом за № 1175 від 27 лютого 2015 року (а.с.150).

Крім того, відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи № 1175 від 27 лютого 2015 року у процесі дослідження підписів встановлені були як розбіжності, так і збіжні ознаки. Наведені розбіжності загальні й окремі ознаки - стійкі, суттєві, виходять за межі варіантів ознак у підписах та почерку ОСОБА_3 і достатні для категоричного висновку про те, що досліджуваний підпис виконаний не ОСОБА_3

Виявлені збіги загальних та ряду окремих ознак на категоричний негативний висновок не впливають, та можуть бути пояснені природним збігом при наслідуванні підпису конкретної особи шляхом виконання прізвища.

Зазначені обставини відповідно до положень ст.ст. 147,212 ЦПК України вірно оцінені місцевим судом.

З врахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками районного суду щодо часткового задоволення позовних вимог банку.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо стягнення з банку всіх витрат, здійснених ОСОБА_3 по оплаті проведеної судово-почеркознавчої експертизи.

Колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення в цій частині та стягнути половину сплачених ОСОБА_3 на ці цілі коштів з банку, як сторони нікчемної угоди, на яку він посилався, обґрунтовуючи позовні вимоги щодо поручителя.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ч.1 п.4,316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 квітня 2015 року змінити в частині розподілу судових витрат, пов'язаних з проведенням судової експертизи в розмірі 2706 грн.,стягнувши з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 1353 грн. витрат по оплаті судової експертизи , відмовивши в задоволенні вимог в іншій частині.

В іншій частині рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 квітня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

СУДДІ: / Підписи /

З оригіналом згідно :