АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач: Кравець В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого Кравець В.А.,

суддів Семенюк Т.А., Шиманського В.Й.

за участю секретаря Попандопало Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 червня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» про стягнення строкового банківського вкладу і процентів за депозитним договором та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 рокупозивач звернулася в суд із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь 12136.29 доларів США (11550.38 доларів США сума вкладу і 585,91 доларів США, нараховані згідно умов Договору, відсотки) та 402.33 долара США - сума 11% річних за увесь період неповернення відповідачем вкладу, зобов'язати відповідача сплатити пеню в розмірі 947.95 доларів США, інфляційні втрати в розмірі 1026.69 доларів США, 3% річних у розмірі 109.72 доларів США та моральну шкоду в розмірі 50000 гривень.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що відповідач не виконує умов договору депозиту та не повертає їй внесок і відсотки, які були нараховані на вкладені нею кошти, що спричинило їй моральну шкоду.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10 червня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором № 5316 банківського вкладу (депозиту) «8 років разом on-line» у доларах США у розмірі 12 136 доларів США 29 центів, яка складається з суми основної заборгованості у розмірі 11 550 доларів США 38 центів та заборгованості за відсотками у розмірі 585 доларів США 91 цент.

У задоволенні іншої частини позову - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, не з'ясувавши дійсні обставини спору.

Вказує на те, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта банк», згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта банк».

Крім того, вимоги щодо повернення коштів Позивача задовольняються відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому підстав для задоволення позову немає.

В судове засідання сторони не з»явилися , про день і час розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що відповідач зобов'язаний повернути позивачу грошові кошти, які розміщені на депозитному вкладі, оскільки неповернення таких коштів є порушенням умов договору.

Висновок суду відповідає обставинам справи та грунтується на вимогах закону.

Судом встановлено, що 28 квітня 2014 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем у особі Відділення № 26 ПАТ «Дельта банк» був укладений договір № 5316 банківського вкладу (депозиту) «8 років разом on-line» у доларах США, відповідно до якого Банк прийняв від позивача грошові кошти у cумі 11 550, 38 доларів США, строком по 25 жовтня 2014 року з процентною ставкою 11% річних. (а.с. 9).

Пунктом 1.10 договору передбачено, що вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу, зазначеного у п. 1.3 даного договору, шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися із використанням електронних платіжних засобів № 3482, відкритий на вкладника в установі банку.

27 жовтня 2014 року, у зв'язку з закінченням строку дії вкладу 25 жовтня 2014 року, позивач звернулася до відповідача з заявою про повернення грошових коштів за даним вкладом та нарахованих за ним відсотків, проте відповідач відмовив їй у цьому, посилаючись на відсутність готівки у зв'язку з кризовою та політичною ситуацією в державі.

В подальшому ОСОБА_1 заявами від 30.10.2014 року, 04.11.2014 року, 07.11.2014 року, 28.11.2014 року, 16.12.2014 року, 26.12.2014 року, 10.02.2015 року зверталася до Відділення ПАТ «Дельта банк» № 26 в м. Києві про повернення депозитних коштів, її заяви знову були залишені без розгляду.

Відповідно до ст.1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

За умовами ст.1060 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Разом з тим, згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення (ст. 1060 ЦК України). Незалежно від виду вкладу банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Виняток становлять вклади, зроблені юридичними особами на інших умовах повернення, що встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Таким чином, апеляційна інстанція погоджується з аргументованим висновком суду першої інстанції про те, що відповідач зобов'язаний повернути позивачу депозитні кошти та нараховані відсотки, оскільки видача коштів за розпорядженням клієнта є обов'язком банку, встановленим ЦК України та умовами договору.

Посинання апелянта на те, що позов не підлягає задоволенню, оскільки 03 березня 2015 року розпочато процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» призначено Кадирова В.В., є безпідставними, з огляду на таке.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

У п. 6 ст. 2 цього Закону визначено, що ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

З матеріалів справи убачається, що з вимогами про повернення коштів позивач звернувся до прийняття Правлінням НБУ постанови від 02 березня 2015 року, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржник не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 218,303,304,307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 червня 2015 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Судді