Справа №2-1661/15
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

14 травня 2015 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Козленко Г.О.

за участю секретаря - Слободянюк А.К.

розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Солом'янського районного суду м. Києва з позовною заявою до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів якому просить Стягнути з відповідача на свою користь суму відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 15 802 гривень 52 копійки, 5000 гривень відшкодування моральної шкоди, 1000 гривень - відшкодування витрат на правову допомогу та 900 гривень - відшкодування витрат на проведення досліджень, а всього стягнути 22 702 (двадцять дві тисячі сімсот дві) гривні 52 копійки.

В обґрунтування позову зазначила, що 29.03.2014 року приблизно о 15 год. 15 хв., керуючи автомобілем марки «Toyota Rav-4» д/н НОМЕР_1 відвідала авто мийку, яка знаходиться за адресою: м. Київ, пр-т Перемоги, 51-а та скористалась послугою миття автомобіля, після чого виявила пошкодження свого транспортного засобу у вигляді тріщин, подряпин та сколів лакофарбового покриття кожуха запасного колеса, у зв'язку з чим звернулась із заявою до правоохоронних органів.

На місці пригоди дільничним інспектором міліції було складено протокол, в якому зафіксовані пошкодження автомобіля.

Під час перегляду відео з камер відео спостереження було встановлено, що кожух запасного колеса, належного ОСОБА_1 транспортного засобу, під час автоматичної сушки автомобіля, злетів з запасного колеса, чим і було спричинено його пошкодження. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку від 23.05.2014 року, вартість матеріального збитку заподіяного ОСОБА_1, становить 7 432 грн. 09 коп.

Крім того, позивач зазначає, що внаслідок пошкодження транспортного засобу вона зазнала значної моральної шкоди, що призвело до моральних страждань, затрат часу, як вільного так і робочого, оскільки їй довелося викликати інспектора, надавати пояснення, звертатись до послуг спеціаліста-оцінювача та адвоката.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав клопотання, в якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, проте в матеріалах справи містяться письмові заперечення (а.с 59-60) в яких останній просить відмовити в задоволенні позову.

Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що 29.03.2014 року приблизно о 15 год. 15 хв., ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Toyota Rav-4» д/н НОМЕР_1 відвідала авто мийку, яка знаходиться за адресою: м. Київ, пр-т Перемоги, 51-а та скористалась послугою миття автомобіля, після чого виявила пошкодження транспортного засобу у вигляді тріщин, подряпин та сколів лакофарбового покриття кожуха запасного колеса, у зв'язку з чим звернулась із заявою до правоохоронних органів.

Згідно з протоколом огляду місця події від 29.03.2014 року (а.с.7) проведеного за адресою: м. Київ, пр-т Перемоги, 51-а, зафіксовано пошкодження автомобіля марки «Toyota Rav-4» д/н НОМЕР_1, у вигляді подряпин та тріщин ковпака запасного колеса, який прикріплений до дверцят багажнику.

З тверджень позивача, під час перегляду відео з камер відео спостереження було встановлено, що кожух запасного колеса, належного ОСОБА_1 транспортного засобу, під час автоматичної сушки автомобіля, злетів з запасного колеса, чим і було спричинено його пошкодження. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку від 23.05.2014 року (а.с.11-22), вартість матеріального збитку, заподіяного ОСОБА_1, становить 7 432 грн. 09 коп.

Крім того, як встановлено в ході содового розгляду, внаслідок пошкодження транспортного засобу позивач зазнала значної моральної шкоди, що призвело до моральних страждань, затрат часу, як вільного так і робочого, оскільки їй довелося викликати інспектора, надавати пояснення, звертатись до послуг спеціаліста-оцінювача та адвоката.

Уточнюючи позовні вимоги, позивач зазначила, що пошкоджена деталь автомобіля є товаром іноземного виробництва, тому її вартість в гривневому еквіваленті залежить від курсу іноземної валюти та на час спричинення шкоди, відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку № 2305 від 23.05.2014 року, розмір завданої шкоди становив 7 432 грн. 09 коп., просте станом на 30.03.2015 року розмір шкоди завданої позивачу становить 15 802 грн. 52 коп., що підтверджується звітом про визначення вартості матеріального збитку № 3003 від 30.03.2015 року. (а.с.94-112), оскільки оцінка проводилась за курсом гривні до долару США за даними Національного банку України, який станом на 27.03.2015 року, становив 23,5130:1.

В обґрунтування вимог, щодо стягнення з відповідача витрат на проведення досліджень позивач надала до суду квитанції про оплату вказаних послуг на суму 500 гривень від 23.05.2014 р. (а.с. 25) та 400 гривень від 30.03.2015 р. (а.с. 115).

Відповідно до п. 17 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Відповідно до п. 2. 5, 6 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування, на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), а також мають право на звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Відповідно до ч.10 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець несе відповідальність за шкоду, завдану життю, здоров'ю або майну споживача, що виникла у зв'язку з використанням речей, матеріалів, обладнання, приладів, інструментів, пристосувань чи інших засобів, необхідних для виконання ним робіт (надання послуг), незалежно від рівня його наукових і технічних знань, що дає змогу виявити їх властивості, згідно із законодавством.

Згідно зі ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст.906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, зобов'язання із заподіяння шкоди виникають в результаті порушення прав, що мають абсолютний характер - майнових прав (права власності) або особистих нематеріальних благ (життя, здоров'я, честь). При цьому предметом зобов'язання визнається те відшкодування, яке боржник зобов'язаний надати потерпілому та яке виражається у формі відновлення пошкодженого майна в натурі або відшкодування завданих збитків відповідно до вартості втраченого майна.

Загальними підставами такої відповідальності є обов'язковість наявності таких умов як то: цивільне правопорушення боржником належного потерпілому матеріального права, матеріальна шкода у вигляді зменшення майна або применшення нематеріального блага, яка є об'єктивним наслідком винної поведінки боржника.

Крім того, позивач також просить стягнути 5000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, суд зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з'ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п.9 зазначеної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Отже, виходячи із законодавчо врегульованого права позивача, а також з принципу розумності та справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн.

Щодо витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

В матеріалах справи міститься договір від 22.05.2014 року (а.с. 27) про надання юридичних послуг, укладений між ОСОБА_1 та Адвокатським об'єднанням «Адвокатська компанія «ОСОБА_3 та партнери», згідно якого вартість правових послуг складає 1000 грн.

Під час розгляду справи в суді участь приймав ОСОБА_3 та як вбачається з матеріалів справи, останній був саме представником позивача ОСОБА_1, діючи на підставі довіреності (а.с.31).

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсаційних виплат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» затверджено граничні розміри компенсаційних витрат, пов'язаних з розглядом справ.

Так, граничний розмір витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення у цивільній справі у випадку, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не повинен перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

З огляду на те, що витрати, пов'язані із наданням правової допомоги, їх склад та розмір доведено позивачем, на думку суду, представлені письмові докази доводять обґрунтованість та розумність їх розміру, тому визначену вартість наданих послуг з правової допомоги в сумі 1000 грн. суд вважає обґрунтованою, тому в цій частині вимоги позивача підлягають задоволенню.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Також суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів, відшкодування матеріальної та моральної шкоди у вказаному позивачкою розмірі підлягають частковому задоволенню.

Питання судових витрат суд вирішує в порядку ст.88 ЦПК України, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 487,20 грн, з яких 243,60 за розгляд вимог майнового характеру та 243,60 за розгляд вимог не майнового характеру.

На підставі вищевикладеного та керуючись, ст.ст.1, 4, 10, 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст.ст. 23, 901, 906, 116, 1167, 1172, 1209 ЦК України ст.ст. 3, 79, 110, 118, 119, 122 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів, відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 15 802 гривень 52 копійки, 1000 гривень відшкодування моральної шкоди, 1000 гривень - відшкодування витрат на правову допомогу та 900 гривень - відшкодування витрат на проведення досліджень, а всього стягнути 18 702 (вісімнадцять тисяч сімсот дві) гривні 52 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок.

Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст.229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до апеляційного суду Київської області через Солом'янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано, після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя - Г.О. Козленко