Номер провадження: 22-ц/785/6029/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів: Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.

При секретарі: Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 19 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення винагороди,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_2 суми гонорару за договором про надання юридичної допомоги у розмірі 45 554,80 грн.

Позивач зазначав, що 11.10.2013р. між ним, як адвокатом, та відповідачкою було укладено договір про надання юридичної допомоги, згідно з яким він взяв на себе зобов'язання представляти інтереси ОСОБА_4 у справі №2-1821/11 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності на нерухоме майно та його розподіл, що є обєктом права спільної сумісної власності, яка буде слухатись у апеляційному суді Одеської області, а ОСОБА_2 у свою чергу зобовязалася сплатити йому винагороду у розмірі 10% від суми, на яку зменшена сума, стягнута з ОСОБА_2 згідно рішення Біляївського районного суду Одеської області від 21.06.2013р. у разі скасування або зміни вказаного рішення (п.1.1, ч.2 п.4.1 Договору).

Оскільки він надав правові послуги у повному обсязі та належної якості, й рішенням апеляційного суду Одеської області від 13.03.2015р. вищевказане рішення суду першої інстанції від 21.06.2013р. було змінено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 68 172.00 грн., тобто стягнута за рішенням суду першої інстанції сума у апеляційному порядку була зменшена на 455 548,00 грн., тому його винагорода складає: 455 548,00 грн. : 10% = 45 554,80 грн., від сплати яких відповідачка відмовляється.

Відповідачка позов не визнала, з тих підстав, що ОСОБА_3 не дотримався присяги адвоката, використовував свої права усупереч її інтересам, розголошував без її згоди відомості щодо рішення суду, більшу частину захисту своїх інтересів вона проводили самостійно, тому вважала відсутність заслуги адвоката перед нею та права на отримання ним винагороди.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 19.05.2015р. позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму гонорару в розмірі 45 554,80 грн. та судові витрати в сумі 455,55 грн.

У апеляційній скарзі відповідачка просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що зявилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та стягуючи з відповідачки суму гонорару у розмірі 45 554, 80 грн., суд першої інстанції виходив з положень ст. 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Колегія судів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає вимогам закону та дійсним обставинам справи.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 11.10.2013р. між адвокатом ОСОБА_3 та відповідачкою було укладено договір про надання юридичної допомоги, згідно з яким ОСОБА_3 взяв на себе зобов'язання представляти інтереси ОСОБА_4 у справі №2-1821/11 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності на нерухоме майно та його розподіл, що є обєктом права спільної сумісної власності, яка буде слухатись у апеляційному суді Одеської області.

Згідно з п. 4.1 договору замовник здійснює оплату за цим договором у наступному порядку: передплата у розмірі 100% від обумовленої суми у день укладання договору або на початку розгляду справи наступним судом; у разі прийняття будь-яким судом рішення, яке скасовує або змінює рішення Біляївського райсуду Одеської області від 21 червня 2013р. по справі №2-1821/11 замовник сплачує представнику винагороду у розмірі 10% від суми, на яку зменшена сума, стягнута з ОСОБА_2 згідно їз рішенням від 21 червня 2013р.;

сплатити винагороду представнику замовник зобовязаний у 5-ти денний термін від дня коли рішення, яким скасовано або змінено рішення від 21 червня 2013р. набрало законної сили.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 21 червня 2013р. у справі №2-1821/11 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: Нерубайська сільська рада, Біляївського району Одеської області, про визнання права спільної сумісної власності на нерухоме майно та розподіл майна, що є обєктом права спільної сумісної власності на користь позивача стягнуто вартість майна, а саме будівельних матеріалів (домоволодіння) у сумі 591 892,00 грн, що знаходяться в с. Нерубайське, Біляївського району Одеської області по пров. Пастера,6.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 13 березня 2015р. апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Біляївського районного суду Одеської області від 21 червня 2013р. змінено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 68 172 грн.

На виконання умов договору позивачем були надані правові послуги у повному обсязі, зокрема: представницькі функції у суді апеляційної інстанції у період з жовтня 2013р. по березень 2015р., складання апеляційної скарги, клопотань: про поновлення строку; про витребування доказів; про виклик свідків4 про призначення повторної судової будівельно-технічної експертизи.

Позивачем до відповідачки було предявлено вимогу про виконання умов договору щодо оплати проведеної роботи, яку остання відхилила.

Як пояснили сторони у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 на протязі усього часу розгляду зазначеної справи у апеляційній інстанції жодного разу не предявляла к адвокату претензій щодо неналежного виконання ним своїх обовязків.

Згідно з положенням ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналогічна норма викладена в ст. 28 Правил адвокатської етики, затвердженим Устанвовчим з'їздом адвокатів України 17.11.2012р.

Чинне законодавство не містить заборони на визначення розміру плати (гонорару) за надані послуги (правова допомога) у вигляді відсотків від досягнутого кінцевого результату (фактично стягнутої заборгованості).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивач належним чином виконував свої обовязки, надав відповідачці правові послуги у повному обсязі та належної якості. А доводи відповідачки про те, що позивач неналежним чином виконував свої обовязки за договором та законодавством, що лише на підставі її власних дій було скасовано рішення районного суду та зменшено розмір стягнутої з неї суми до 68 172 грн. тощо, належними та допустимими доказами не доведено, що у відповідності до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України є її обовязком.

Вирішуючи справу суд першої інстанції вірно врахував і те, що договір укладався за взаємною згодою та вільним волевиявленням сторін, ОСОБА_2, підписуючи його, погодилась з умовами та розміром гонорару адвоката, правочин недійсним у судовому порядку не визнавала, питання про його розірвання не порушувала та умови не оспорювала. Вказаний правочин є чинним.

Виходячи зі змісту положень ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб'єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

Відповідно до статті 903 ЦК України плата за договором про надання послуг здійснюється замовником у розмірі, встановленому договором.

Таким чином, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_2 оплати за надані юридичні послуги за договором від 11.10.2013р. у розмірі 45 554,80 грн.

Рішення суду є правильним, воно ухвалено у відповідності до положень ст. ст. 212-215 ЦПК України і підстав для його скасування, як про це йдеться мова у апеляційній скарзі, не має.

Відповідно з вимогами ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 19 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.Ф.Парапан

ОСОБА_5.

ОСОБА_6