Справа № 569/5063/15-ц
"07" липня 2015 р. м.Рівне
Рівненський міський суд у складі :
головуючого судді Кучиної Н.Г.,
при секретарі Соломон О.М.
розглянувши у судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Банк"ОСОБА_2 та кредит" про захист прав споживача та повернення банківського вкладу (депозиту).
Позивач звернувся в суд із позовом до Публічного акціонерного Товариства "ОСОБА_2 та Кредит".
У п.2 договору визначено, що відповідач нараховує та виплачує позивачу проценти за ставкою 11.00 % річних.
П. 10 договору зазначено, що договір набуває чинності після його підписання позивачем та відповідачем з дня надходження коштів на депозитний рахунок і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором банківського вкладу. Договір був укладений на строк з «17» січня 2014р. по «22» січня 2015р. (п. 1 договору). Тобто, 22.01.2015 року відповідач зобов'язаний був на вимогу позивача повернути відповідну суму внеску разом з сумою нарахованих за користування ним процентів.
Після спливу строку договору позивач неодноразово звертався до ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» з вимогою повернути суму внеску та нараховані за користування ним проценти, але останньому було відмовлено у поверненні суми внеску та процентів.
Таким чином, публічне акціонерне товариства "ОСОБА_2 та Кредит" свої зобов'язання, щодо своєчасного повернення коштів не виконує, розрахунок не провів, позивач вважає, що дії банку з невидачі йому суми депозиту є протиправними.
Представник позивача в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила позов задоволити.
Представник відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать наявні в справі судові повідомлення, причину неявки, суду не повідомив. Зі згоди представника позивача та позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224ЦПК України.
Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.
Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу.
У п.2 договору визначено, що відповідач нараховує та виплачує позивачу проценти за ставкою 11.00 % річних.
П. 10 договору зазначено, що договір набуває чинності після його підписання позивачем та відповідачем з дня надходження коштів на депозитний рахунок і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором банківського вкладу. Договір був укладений на строк з «17» січня 2014р. по «22» січня 2015р. (п. 1 договору). Тобто, 22.01.2015 року відповідач зобов'язаний був на вимогу позивача повернути відповідну суму внеску разом з сумою нарахованих за користування ним процентів.
Після спливу строку договору позивач неодноразово звертався до ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» з вимогою повернути суму внеску та нараховані за користування ним проценти, але останньому було відмовлено у поверненні суми внеску та процентів.
Таким чином, публічне акціонерне товариства "ОСОБА_2 та Кредит" свої зобов'язання, щодо своєчасного повернення коштів не виконує, розрахунок не провів, позивач вважає, що дії банку з невидачі йому суми депозиту є протиправними.
Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України.
Згідно вимог ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду (строковий або за вимогою) банк (сторона, що прийняла від іншої сторони грошову суму) зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.
Таким чином, на відносини повязані з виконанням умов укладеного між позивачем та відповідачем договору поширюються положення норм глав 71, 72 Цивільного кодексу України (статті 1046 1076), а також положення договору якими регулюються відносини з приводу здійсненого позивачем банківського вкладу.
Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України, с недопустимою одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом. Ні договором ні жодним законом відповідач свої дії не обґрунтовує, оскільки діючі закони такого права йому і не надають. Своїми діями відповідач порушив також вимоги ст.ст. 629 та 1060 Цивільного Кодексу України, пункт 3.3 Постанови НБУ від 03.12.2003 року №516 "Про затвердження Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами" (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 р. за N 1256/8577). Встановленим фактам відповідають правовідносини, які регулюються ст.ст. 15, 16, 626, 629, 638, 1058, 1060, 1061, 1074 ЦК України, відповідно до яких договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на установлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. За договором банківського вкладу одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплатити вкладникові таку суму та проценти на неї, встановлених договором. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження з кладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту відсотки. Обмеження прав клієнта, щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Ухилення відповідача від повернення всієї суми вкладів є незаконним та безпідставними, оскільки відповідно до вимог статті 1066 ЦК України банк використовує кошти клієнта, гарантуючи його право безперешкодного розпорядження. Він не має права встановлювати непередбачені договором чи законом обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.
Згідно ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.
Згідно ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Згідно ст. 629 ЦК України зазначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Крім того, статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплатити вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Невиконання відповідачем своїх договірних зобовязань по своєчасному і належному поверненню банківського вкладу є порушенням умов договору банківського вкладу і наведених норм Цивільного кодексу України.
Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", вклад (депозит) це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства та умов договору.
Крім того, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року споживачем є громадянин, який придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб.
Оскільки позивач є вкладником, що уклав з відповідачем банком, договір банківського вкладу (депозиту) з метою отримання зі спливом встановленого договором строку вкладу та процентів на нього, тобто замовив банківські послуги для задоволення своїх власних побутових потреб, позивач є споживачем. Відносини між споживачами товарів (робіт, послуг) і виробниками, виконавцями, продавцями в умовах різних форм власності, захист прав та інтересів споживачів регулюється Законом України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року.
Згідно положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредитору у разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не виконаного або не належно виконаного зобов'язання.
Згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожен день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі, коли вартість роботи не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.
Таким чином, банк зобов'язаний сплатити штрафні санкції, а саме пеню у розмірі трьох відсотків від суми прострочення за кожен день прострочення з 22 січня 2015 року по 26 березня 2015 року, що становить:
12 893,48 доларів США * 3% * 63дн./365 дн./100 % = 66,76 доларів США.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатиш: суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Верховний Суд України, в своїй правовій позиції, по справі № 6-39цс13 від 29 травня 2013 року, чітко вказав, що підлягає стягненню проценти по банківським вкладам за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладникам, а також 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі частини другої статті 625 ЦК України».
Таким чином, станом на 26 березня 2015 року відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання у розмірі 12 893,48 доларів США на 63 дні (період з 22 січня 2015 року по 26 березня 2015 року).
Відповідно 3 % річних становлять: 12 893,48 доларів США * 3% * 6Здн. / 365 дн. / 100 % = 66,76 доларів США.
Як роз'яснив Верховний суд України у постанові від 18 грудня 2009 року № 14 згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до юриймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання.
У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.
За вказаних обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, як обґрунтовано заявлені і такі, що відповідають вимогам чинного законодавства України, оскільки відповідно до положень ст.1060 ЦК України, позивач має право вимагати від відповідача видачу вкладу або його частину, а відповідач зобов'язаний видати позивачу вклад або його частину на першу вимогу позивача (вкладника), а тому порушені права позивача підлягаю ть захисту в судовому порядку шляхом стягнення з відповідача.
На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки позивач звільнена від сплати збору. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави, судові витрати по справі в розмірі 3119,71 грн.
Керуючись ст. 213-215 ЦПК України, ст.549,550,624,625,1046,1048,1049,1050 ЦК України, суд-
Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Банк"ОСОБА_2 та кредит" про захист прав споживача та повернення банківського вкладу (депозиту) задоволити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Рівненського міського суду Кучина Н.Г.