Провадження по справі № 2/401/598/15
Справа № 401/1046/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі: головуючого - судді Регеші В.О., за участю секретаря Фадєєвої О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Світловодську Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та позовною заявою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_4 та державний нотаріус Світловодської міської державної нотаріальної контори Скрипка О.М. про визнання договору купівлі-продажу недійсним в окремій частині та про визнання права власності на квартиру,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Філоненко О.В., в інтересах позивачки ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про поділ майна подружжя, яким просив суд поділити спільне майно подружжя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину трьохкімнатної квартири, загальною площею 63,2 м2, житловою площею 38,5 м2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1

Обґрунтовуючи свої вимоги представник позивача зазначив, що 28 серпня 1999 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб із ОСОБА_2 В дійсний час ОСОБА_1 подано до Світловодського міськрайонного суду позов про розірвання шлюбу. Від даного шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4. За час перебування у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 16 червня 2011 року за спільні кошти придбали трьохкімнатну квартиру, загальною площею 63,2 м2, житловою площею 38,5 м2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 За час спільного проживання подружжя ОСОБА_2 за їх усною домовленістю було визначено, що квартира, яку вони придбали буде документально оформлена на ОСОБА_2 Мирним шляхом вирішити питання про поділ майна подружжя є неможливим у зв'язку із тим, що ОСОБА_2 відмовляється це зробити.

Не погоджуючись із поданим позовом третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_3 подала до суду позов про визнання договору купівлі-продажу недійсним в окремій частині та про визнання права власності на квартиру, яким просила суд визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений 16 червня 2011 року державним нотаріусом Світловодської міської державної нотаріальної контори Скрипкою О.М., зареєстрований в реєстрі за № 3-434, в частині його укладання ОСОБА_2, як покупцем, недійсним. Крім того, просила суд визнати її стороною цього договору, як покупця вказаної квартири у продавця ОСОБА_9, та визнати за нею - ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 і скасувати державну реєстрацію права власності на дану квартиру у ОСОБА_2

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги ОСОБА_1 та просив суд їх задовольнити. З приводу позовних вимог ОСОБА_1 надав пояснення, які є аналогічними викладеним в позовній заяві в обґрунтування позову. З приводу задоволення позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - ОСОБА_3, заперечував. З приводу позовних вимог ОСОБА_3 надав суду пояснення про те, що позовні вимоги є надуманими, квартира купувалася не за кошти ОСОБА_3, а за спільні сумісні кошти подружжя ОСОБА_2, які ними були зароблені в місті Москва Російської Федерації. У зв'язку із тим, що ні ОСОБА_1, ні ОСОБА_2 не було в місті Світловодську, ОСОБА_2 видав на ім'я ОСОБА_3 довіреність, яка була нотаріально посвідчення, на придбання спірної квартири. Одночасно із цим, позивачка у справі ОСОБА_1 склала нотаріально посвідчену заяву, якою вона дозволяла ОСОБА_2 придбати спірну квартиру за спільні сумісні кошти.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Татарчук О.В., позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, а позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_3 визнав в повному обсязі, та надав суду пояснення, відповідно до яких квартира АДРЕСА_1 купувалася за кошти ОСОБА_3. Ні у ОСОБА_2, ні у ОСОБА_1 своїх коштів на придбання квартири не було, вони жили дуже бідно і фактично перебували на утриманні ОСОБА_3 На заробітки до міста Москва Російської Федерації не виїздили.

Представник третьої особи ОСОБА_3 - адвокат Петрова І.В., позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, та підтримала позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_3 Надала суду пояснення, які є аналогічними викладеним в позовній заяві ОСОБА_3, відповідно до яких квартира АДРЕСА_1 купувалася за кошти ОСОБА_3. Ні у ОСОБА_2, ні у ОСОБА_1 своїх коштів на придбання квартири не було, вони жили дуже бідно і фактично перебували на утриманні ОСОБА_3

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - ОСОБА_3, в порядку ст. 184 ЦПК України, була допитана в якості свідка та повідомила суду, що квартира АДРЕСА_1 купувалася за її кошти. Ні у ОСОБА_2, ні у ОСОБА_1 своїх коштів на придбання квартири не було, вони жили дуже бідно і фактично перебували на її утриманні. На заробітки до міста Москва Російської Федерації ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виїздили, як до придбання спірної квартири так і після цього. Вказану квартиру вона купила за виручені кошти від продажу будинку, який знаходився в Херсонській області, Іванівському районі, в селі Любимівка, та за кошти, які вона запозичила у свого сина ОСОБА_12

Третя особа ОСОБА_4, в порядку ст. 184 ЦПК України, була допитана в якості свідка та повідомила суду, що раніше їй належала квартира АДРЕСА_1, яку вона продала ОСОБА_3 Під час посвідчення договору купівлі-продажу квартири державний нотаріус Світловодської міської нотаріальної контори Скрипка О.М. роз'яснювала умови договору та зачитувала його. Ніяких питань у ОСОБА_3 до нотаріуса не виникало.

Третя особа державний нотаріус Світловодської міської нотаріальної контори Скрипка О.М., до суду не з'явилася, подала до суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Вислухавши думку сторін, дослідивши докази у справі суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на законі та їх необхідно задовольнити, а позовні вимоги третьої особи ОСОБА_3 не ґрунтуються на законі та у їх задоволенні необхідно відмовити.

Згідно досліджуваної судом копії свідоцтва про одруження, виданого Любомирівською сільською радою Іванівського району Херсонської області, 28 серпня 1999 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб із ОСОБА_2 (а.с. 8)

Згідно досліджуваних судом копій свідоцтв про народження, від даного шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 9, 10).

Відповідно до досліджуваних судом копії договору купівлі-продажу квартири, копії витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів та копії витягу про державну реєстрацію прав, за час перебування у шлюбі ОСОБА_2 16 червня 2011 року придбав трьохкімнатну квартиру, загальною площею 63,2 м2, житловою площею 38,5 м2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11-12, 13).

У відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Також, згідно ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Також, у відповідності до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 1 статті 71 СК України передбачено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

З приводу ж позовних вимоги третьої особи ОСОБА_3 суд вважає, що вони не ґрунтуються на законі та у їх задоволенні необхідно відмовити, виходячи із наступного.

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Судом досліджено копію договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений 16 червня 2011 року державним нотаріусом Світловодської міської державної нотаріальної контори Скрипкою О.М., зареєстрований в реєстрі за № 3-434. Відповідно до даного договору сторонами правочину були ОСОБА_4 - продавець та ОСОБА_2 - покупець. При цьому, ОСОБА_3 діяла на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_2

З огляду на вищевикладене, ОСОБА_3 не була стороною правочину, а тому в силу статті 229 ЦК України не вправі вимагати його недійсності в наслідок помилки.

Крім того, згідно показань допитаної у справі в якості свідка ОСОБА_3, то вона в силу незнання законів помилилася щодо природи правочину, про що вона зрозуміла відразу після укладення договору купівлі-продажу в інтересах свого сина ОСОБА_2

У відповідності до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до статей 229 - 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Також, під час допиту ОСОБА_3 в якості свідка, остання не змогла повідомити суду, що саме їй було незрозуміло в тексті договору: «ОСОБА_3 діє на підставі Довіреності від імені ОСОБА_2.», і в чому саме вона помилилася.

Одночасно із цим ні ОСОБА_3, ні представник відповідача ОСОБА_2 не змогли пояснити суду навіщо, у тому випадку якщо коштів у сім'ї ОСОБА_2 на придбання квартири не було, ОСОБА_2 була видана довіреність на ім'я ОСОБА_3 та навіщо ОСОБА_1 надала свою згоду на придбання квартири.

Крім того, третя особа - ОСОБА_3 прохала суд визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений 16 червня 2011 року державним нотаріусом Світловодської міської державної нотаріальної контори Скрипкою О.М., зареєстрований в реєстрі за № 3-434, в частині його укладання ОСОБА_2, як покупцем, недійсним, в іншій частині договір вона не прохала визнати недійсним.

Згідно досліджуваного судом договору купівлі-продажу квартири в договорі є посилання на те, що сторони не помиляються щодо обставин, діють добровільно та розумно; п.п.4.8 Договору - зміст договору прочитано сторонами вголос, його значення та наслідки нам роз'яснені і відповідають нашим намірам.

У вказаній частині договір не прохалося визнати недійсним, а отже ОСОБА_3 погодилася із не оспорюваною частиною договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Інші допитані у справі свідки не дали свідчень суду, які б могли підтвердити недійсність правочину.

Крім того, при зверненні до суду третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 пропущено строк позовної давності передбачений ст. 257 ЦК України. Представник позивача адвокат Філоненко О.В. надав суду заяву про застосування строків позовної давності до позовних вимог ОСОБА_3

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя підлягають задоволенню, а в задоволенні позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_4 та державний нотаріус Світловодської міської державної нотаріальної контори Скрипка О.М. про визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідченого 16 червня 2011 року державним нотаріусом Світловодської міської державної нотаріальної контори Скрипкою О.М. і зареєстрованого в реєстрі за № 3-434 в частині його укладення ОСОБА_2, як покупцем - недійсним та про визнання ОСОБА_3 стороною договору, як покупця квартири АДРЕСА_1 у продавця ОСОБА_4 та визнання за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 і скасування державної реєстрації права власності на дану квартиру у ОСОБА_2 необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 11, 57-60, 64, 209, 213-218, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити повністю.

Поділити спільне майно подружжя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 шляхом визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину трьохкімнатної квартири загальною площею 63,2 кв.м., житловою площею 38,5 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1

В задоволенні позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_4 та державний нотаріус Світловодської міської державної нотаріальної контори Скрипка О.М. про визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідченого 16 червня 2011 року державним нотаріусом Світловодської міської державної нотаріальної контори Скрипкою О.М. і зареєстрованого в реєстрі за № 3-434 в частині його укладення ОСОБА_2, як покупцем - недійсним та про визнання ОСОБА_3 стороною договору, як покупця квартири АДРЕСА_1 у продавця ОСОБА_4 та визнання за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 і скасування державної реєстрації права власності на дану квартиру у ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції може бути подано до Апеляційного суду Кіровоградської області через Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Суддя Світловодського міськрайонного

суду Кіровоградської області Регеша В.О.

02.06.2015