Справа № 202/4584/14-ц
Провадження № 2/202/275/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 квітня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Зосименко С.Г.

при секретарі Калиновський Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Регіональне управління Фонду сприяння молодіжному житловому будівництву про розділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка у квітні 2014 року звернулася до суду з позовом про розділ майна подружжя, який уточнила у лютому 2015 року, посилалась на те, що між нею та відповідачем 06 вересня 2003 року було зареєстровано шлюб. Від спільного життя з відповідачем мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. За час проживання у шлюбі 28.08.2006 року відповідачем було укладено з ТОВ «Газосантехмонтаж» договір про інвестування в будівництво житла, який був затверджений Дніпропетровським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву». Після завершення будівництва вони отримали квартиру АДРЕСА_1. Просила визнати за нею право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, судові витрати покласти на відповідача.

У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання зявився, позовні вимоги визнав частково. Не заперечував проти визнання за позивачкою права власності на 6/100 частин квартири АДРЕСА_1, оскільки сума погашення кредиту за квартиру, яка була сплачена за час сумісного проживання сторін склала 6/100 від вартості квартири.

Представник третьої особи Регіонального управління Фонду сприяння молодіжному житловому будівництву проти задоволення позову заперечував. Вважає, що поділу підлягають тільки та частина коштів, яка була сплачена за час спільного проживання, та складає 6/100 частин від вартості квартири.

Суд, заслухавши сторони, показання свідка, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про шлюб НОМЕР_1, сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 06 вересня 2003 року. Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. З січня 2010 року сторони проживають окремо. Позивачка у спірній квартирі зареєстрована не була. Згідно відповіді начальника Нікопольського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області № 8288 від 12.04.2011 року ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_2 спільно із співмешканцем ОСОБА_4, їх спільно народженою дитиною та малолітньою ОСОБА_3. Шлюб між сторонами розірвано згідно рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2011 року.

Під час шлюбу сторонами було придбано квартиру АДРЕСА_1. Право власності на спірну квартиру зареєстровано за відповідачем згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.12.2009 року. Квартиру було придбано відповідно до договору № 20 про інвестування в будівництво житла від 28.08.2006 року, укладеного ТОВ «Газосантехмонтаж» та ОСОБА_2 28.08.2006 року між Дніпропетровський регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 32МП, відповідно до якого Фонд від імені Держави надав позичальнику прямий адресний цільовий кредит у сумі 150839 грн. строком повернення 108 кварталів з дати укладання кредитного договору. Кредит надавався на будівництво житла за адресою: АДРЕСА_1. Сума першого внеску складала 30219 грн. та була внесена батьками відповідача, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_5 Виконання зобовязань за кредитним договором було забезпечено договором поруки від 28.08.2006 року, укладеним між Дніпропетровський регіональним правлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та ОСОБА_6, ОСОБА_7 Згідно акту прийому-передачі квартири від 19.10.2007 року загальна вартість квартири складає 182400 грн. Згідно інформаційної довідки № 02-04/1193 від 29.12.2014 року, наданої Державною спеціалізованою фінансовою установою «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» станом на 29.12.2014 року ОСОБА_2 внесено 46588 грн. 83 коп. Сума погашення кредиту за час спільного проживання сторін склала 20234 грн. 01 коп. Тобто частка позивачки у загальній вартості квартири складає 6/100 частин, або 10117 грн., тому за позивачкою може бути визнано право власності на 6/100 частин спірної квартири в порядку розділу майна подружжя.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 3, 7, 14, 57, 88, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Поділити майно подружжя, визнати за ОСОБА_1 право власності на 6/100 частин квартири АДРЕСА_1, визнати за ОСОБА_2 право власності на 94/100 частини квартири АДРЕСА_1.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя С.Г.Зосименко