АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 4-с/686/60/15
Провадження № 22-ц/792/1463/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого-судді Ярмолюка О.І.,

суддів Власенка О.В., Юзюка О.М.,

при секретарі Шевчук Ю.Г.,

з участю державного виконавця Рибчука О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «Альфа-Гарант» на дії державного виконавця за апеляційною скаргою товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «Альфа-Гарант» на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 травня 2015 року,

встановила:

В лютому 2015 року товариство з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - ТДВ СК «Альфа-Гарант») звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця Другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Рибчука О.І. (далі - державний виконавець).

ТДВ СК «Альфа-Гарант» зазначило, що на виконанні у Другому міському відділі державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління (далі - відділ ДВС) знаходився виконавчий лист Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області № 2-2311 від 3 липня 2012 року щодо стягнення з нього на користь ОСОБА_2 3964 грн. 66 коп. страхового відшкодування. 5 лютого 2015 року заявник одержав копію постанови від 14 січня 2013 року про відкриття виконавчого провадження № 35960995, згідно якої йому надавався семиденний строк для самостійного виконання вказаного судового рішення. У той же день заявник перерахував на рахунок відділу ДВС обумовлену суму, внаслідок чого ним добровільно виконано рішення суду в повному обсязі. Не зважаючи на це, 12 лютого 2015 року державний виконавець незаконно виніс дві постанови про стягнення з заявника 50 грн. витрат на проведення виконавчих дій і 396 грн. 46 коп. виконавчого збору.

За таких обставин ТДВ СК «Альфа-Гарант» просило суд визнати дії державного виконавця стосовно винесення ним постанов від 12 лютого 2015 року про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій і виконавчого збору неправомірними та скасувати ці постанови.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 травня 2015 року в задоволенні скарги ТДВ СК «Альфа-Гарант» відмовлено.

Суд керувався тим, що оскаржувані дії були вчинені державним виконавцем у відповідності до закону.

В апеляційній скарзі ТДВ СК «Альфа-Гарант» просить скасувати ухвалу суду та постановити ухвалу про задоволення скарги посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, державний виконавець Рибчук О.І. зазначив, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, внаслідок чого відсутні підстави для її скасування.

Представник ТДВ СК «Альфа-Гарант» і стягувач ОСОБА_2, які в установленому порядку оповіщені про час і місце судового засідання, до суду не з'явилися.

Заслухавши учасника процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України).

Ухвалюючи судове рішення у справі, суд виходив з того, що вона є цивільною, однак цей висновок не можна визнати обґрунтованим.

Встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 березня 2012 стягнуто з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_2 3964 грн. 66 коп. страхового відшкодування.

На підставі зазначеного судового рішення 3 липня 2012 року Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області видав виконавчий лист, який 11 січня 2013 року надійшов на примусове виконання до відділу ДВС.

Постановою державного виконавця відділу ДВС Залевського О.А. від 14 січня 2013 року відкрито виконавче провадження № 35960995. У цій постанові державний виконавець запропонував боржнику самостійно виконати рішення суду у семиденний строк.

За платіжним дорученням № 9320 від 5 лютого 2015 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» перерахувало на рахунок відділу ДВС грошові кошти в сумі 3964 грн. 66 коп. для виплати ОСОБА_2

12 лютого 2015 року державний виконавець виніс дві постанови про стягнення з ТДВ СК «Альфа-Гарант» 50 грн. витрат на проведення виконавчих дій і 396 грн. 46 коп. виконавчого збору. У той же день ТДВ СК «Альфа-Гарант» сплатило ці кошти.

Постановою державного виконавця від 14 лютого 2015 року закінчено виконавче провадження у зв'язку з виконанням рішення суду.

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами виконавчого провадження № 35960995 та наявними у справі письмовими доказами.

Статтею 383 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

В силу ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Як передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР «Про державну виконавчу службу», державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб відповідно до законів України.

Згідно до ч. 1 ст. 28 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 606-ХІV) у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. Зазначена постанова надсилається сторонам не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ними до суду у десятиденний строк (ч.ч. 1, 5 ст. 41 Закону № 606-ХІV (в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 7 постанови від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», відповідно до статей 28, 41, 89 Закону про виконавче провадження при визначених умовах у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виносить постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат, пов'язаних із організацією та проведенням виконавчих дій.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону про виконавче провадження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами. У зв'язку із цим справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належить до компетенції адміністративних судів.

Аналогічні роз'яснення дав пленум Вищого адміністративного суду України у пункті 6 постанови від 13 грудня 2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби».

Предметом оскарження у даній справі є постанови державного виконавця як посадової особи органу державної влади про застосування до боржника, який самостійно не виконав судове рішення, виконавчого збору та витрат на примусове виконання цього рішення.

Названі постанови є окремими виконавчими документами, а перевірка законності постанов органів державної влади та їх посадових осіб про застосування до громадян відповідальності, встановленої чинним законодавством, здійснюється за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд першої інстанції не звернув уваги на ці обставини та помилково розглянув справу в порядку цивільного судочинства, тому в силу ст.ст. 205 ч. 1 п. 1, 310 ч. 1 ЦПК України постановлена ухвала підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, оскільки має місце порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 205, 206, 307, 310, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «Альфа-Гарант» задовольнити частково.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 травня 2015 року скасувати, а провадження у справі закрити.

Повідомити заявника, що розгляд такої справи віднесено до адміністративної юрисдикції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О. І. Ярмолюк

_____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Мазурок О.В.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 81