Справа № 2-3015/2010
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 листопада 2010 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Мазун І.А.,
за участю секретаря Чудновської О.М.,
розглянувши в судовому засіданні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист прав неповнолітньої дитини, -
10.12.2009р. до Малиновського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 про захист прав неповнолітньої дитини.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачка зазначила, що з 20.08.2004р. вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який 17.05.2006р. був розірваний. Від шлюбу народилась донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач не виконує належним чином свої обовязки по утриманню та вихованню своєї малолітньої дитини. Він зовсім не проявляє до доньки батьківського піклування, нехтуючи її потребами та дитячими інтересами, не інтересується її духовним та фізичним розвитком. Позивачка сама виховує доньку, забезпечуючи їй усі необхідні умови для повноцінного життя. Жорстоке та цинічне нехтування батьком своєї дитини полягає і в тому, що він не надає позивачці нотаріально посвідчену згоду на виїзд дитини за кордон. Як зазначила позивачка, її батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_1, які водночас є рідними бабусею та дідусем ОСОБА_4, проживають у Російській Федерації, м. Мурманськ. За станом свого здоровя вони позбавлені можливості приїхати до них в Україну і побачитись з онучкою, що причиняє їм великі душевні страждання. Вони бажають не тільки спілкуватися з внучкою, але і брати участь у її вихованні.
Згідно до уточнених позовних вимог позивачка просила визнати відмову ОСОБА_3 в ненаданні згоди на вивіз за кордон до Російської Федерації для спілкування з рідними бабусею та дідусем дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, неправомірною та такою, що суперечить інтересам дитини. Дозволити виїзд до Російської Федерації ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в супроводі матері ОСОБА_2 та без згоди ОСОБА_3 з часу вступу в законну силу рішення суду до досягнення ОСОБА_4 повноліття, тобто до 16 травня 2021 року.
ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, сповіщена належним чином, підтримала доводи уточненої позовної вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути справу у її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи, про що надала письмову заяву.
Відповідач в судове засідання не з'явився, сповіщений належним чином, причини неявки до суду не повідомив.
За таких обставин суд, зі згоди позивача ухвалює заочне рішення, згідно до ст.224 ЦПК України.
Розглянувши матеріали справи, суд вважає можливим постановити рішення про задоволення позову в судовому засіданні.
З матеріалів справи вбачається, що позивачка перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 17 травня 2006 року було розірвано, відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу Серії 1-ЖД № 021827, виданого Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси. Після реєстрації розірвання шлюбу позивачці присвоєно прізвище ОСОБА_2, про що зроблено актовий запис під № 119.
Від зазначеного шлюбу між сторонами народилася дитина ОСОБА_4, згідно до свідоцтва про народження серії 1-ЖД №225728, виданого Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси. Дитина постійно проживає та знаходиться на утриманні у позивачки, що підтверджується довідкою з КП ЖКС «Фонтанський» Дільниця №7 від 03.12.2009р.
У звязку з тим, що відповідач не надавав матеріальної допомоги для утримання доньки, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11.04.2006р. з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 у розмірі 250 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття.
ОСОБА_2 має намір разом із донькою ОСОБА_4 відвідати родичів її дитини - рідних бабу ОСОБА_5 та діда ОСОБА_1, які мешкають в Російській Федерації, однак відповідач відмовляється в добровільному порядку надати нотаріально завірену заяву на дозвіл виїзду неповнолітньої доньки за кордон.
Згідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Відповідно до п. 3 Правил перетинання державного кордону громадянина України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995р. № 57 (у редакції постанови КМУ від 25.08.2010р. №724), виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.
Згідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
В судовому засіданні встановлено, що дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, відповідач сплачує аліменти на дитину за рішенням суду.
Згідно п.4 зазначених Правил передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі предявлення документів або їх нотаріально засвідчених копій зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Відповідно до п.18 «Правил оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення» затверджених постановою КМУ від 31.03.1995р. № 231 (у редакції постанови КМУ від 24.03.2004р. № 380), оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.
Відповідно до ч.2 ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно до ст. 154 Сімейного Кодексу України батьки мають право на самозахист своєї дитини, повнолітніх дочки та сина. Батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадянських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень.
Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного Кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ст. 257 Сімейного Кодексу України вбачається, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.
Враховуючи те, що сторони не перебувають у шлюбі та дитина проживає з позивачкою, а також той факт, що дитина потребує спілкуванню з родичами, а відповідач знаходиться з позивачкою в поганих стосунках, принципово не дає дозвіл на виїзд дитини за кордон побачитися з її бабою та дідом, суд приходить до висновку про надання позивачці дозволу на виїзд за межі України без згоди та супроводу її батька ОСОБА_3
Керуючись ст. 33 Конституції України, п.п. 3,4 Правил перетинання державного кордону громадянина України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995р. № 57 (у редакції постанови КМУ від 25.08.2010р. №724), п. 18 «Правилами оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення» затверджених постановою КМУ від 31.03.1995р. № 231 (у редакції постанови КМУ від 24.03.2004р. № 380), 313 ЦК України, ст.ст. 150, 154, 155, 257 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 208-209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист прав неповнолітньої дитини задовольнити.
Визнати відмову ОСОБА_3 в наданні згоди на вивіз за кордон до Російської Федерації для спілкування з рідними бабусею та дідусем дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, неправомірною та такою, що суперечить інтересам дитини.
Дозволити виїзд до Російської Федерації ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в супроводі матері ОСОБА_2 та без згоди ОСОБА_3 з часу вступу в законну силу рішення суду до досягнення ОСОБА_4 повноліття, тобто до 16 травня 2021 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення, позивачем в загальному порядку.
ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН