У х в а л а

іменем україни

9 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - садове товариство «Сонячна поляна», про визнання недійсним державного акта, зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 13 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 16 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 площею 0,055 га, розташовану на території Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області в садовому товаристві «Сонячна поляна», виданий ОСОБА_2, та зобов'язати останнього демонтувати залізобетонний паркан, споруджений ним на її земельній ділянці, і вигрібну яму.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона є членом садового товариства «Сонячна поляна» та власником земельної ділянки НОМЕР_2 у цьому товаристві. Суміжна земельна ділянка НОМЕР_1 на праві власності належить відповідачу, однак під час приватизації відповідачем вказаної земельної ділянки не були погоджені межі з власниками суміжних земельних ділянок, внаслідок чого відповідачем збільшено площу належної йому земельної ділянки за рахунок земельної ділянки позивача.

Крім того, після отримання державного акта на право власності на земельну ділянку відповідач зруйнував встановлений позивачем паркан з металевої сітки, знищив кущі та встановив залізобетонний паркан та на відстані чотирьох метрів від входу у житловий будинок позивача облаштував вигрібну яму.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 13 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 16 жовтня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Харківського районного суду Харківської області від 13 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 16 жовтня 2014 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позовних вимог, так як із доказів, наданих позивачем, порушення її прав не вбачається, а від проведення відповідної судової експертизи вона відмовилась.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, рішення Харківського районного суду Харківської області від 13 травня 2014 року та ухвала апеляційного суду Харківської області від 16 жовтня 2014 року постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 13 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 16 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О.Карпенко
Судді: В.П.Гончар Д.О.Остапчук