Справа №592/3801/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Зорік М. В.
Номер провадження 22-ц/788/1302/15 Суддя-доповідач - Шевченко В. А.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Шевченка В. А.,

суддів - Білецького О. М. , Кононенко О. Ю. ,

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 травня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 травня 2015 року на часткове задоволення вказаного позову з відповідача на користь позивача стягнуто 12000 грн. на відшкодування моральної шкоди; вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 з 21 червня 1982 року по 14 квітня 2008 року працював у ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» на різних посадах (а.с. 6-7).

Згідно з актом розслідування хронічного професійного захворювання № 53 від 29 листопада 2004 року у позивача, поряд із іншим, виявлені професійні захворювання: хронічний обструктивний бронхіт токсико-пилової етіології (ІІ ст.) у фазі неповної ремісії, емфізему легень І-ІІ ст., дихальну недостатність ІІ ст., а відповідно до акту № 54 від 29 грудня 2014 року: хронічний обструктивний бронхіт токсико-пилової етіології ІІ ст. у фазі загострення, емфізему легень ІІ ст., легеневу недостатність ІІ ст., нейросенсорну туговухість з легким ступенем зниження слуху (ІІ ст.), які теж є професійними захворюваннями, що виникли унаслідок недосконалості технологій виробництва, неефективного використання засобів індивідуального захисту, тривалої роботи в шкідливих умовах з підвищеним рівнем шуму, пилу та загазованості.

У цих же актах зазначені конкретні протоколи, якими були зафіксовані, зокрема, факти підвищеного шуму, запиленості та загазованості на підприємстві (а. с. 9, 11).

26 січня 2005 року МСЕК установила позивачеві третю групу інвалідності від професійного захворювання, а відповідно до останньої довідки МСЕК від 15 січня 2015 року позивачеві при повторному огляді встановлено 65 % втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності безстроково, а також потребу у медикаментозному лікуванні та лікуванні в реабілітаційній установі (а. с. 14).

За таких обставин суд, частково задовольняючи позов, з огляду на положення ст. ст. 153, 158, 173, 2371 КЗпП обгрунтовано стягнув з відповідача, який не забезпечив безпечних і нешкідливих умов праці, 12000 грн. на відшкодування заподіяної позивачеві моральної шкоди, яка полягає в його фізичних і душевних стражданнях унаслідок погіршення здоров'я, часткової втрати професійної працездатності та зміни звичайного способу життя.

Визначений судом розмір відшкодування немайнової шкоди відповідає вимогам розумності та справедливості, глибині моральних страждань позивача та ступеню погіршення його професійних здібностей.

Аналіз норм ст. ст. 173, 2371 КЗпП та ст. 1168 ЦК України дає підстави для висновку, що відшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди, завданої працівникові ушкодженням здоров'я на виробництві, здійснюється на загальних підставах цивільно-правової відповідальності.

Викладені у апеляційній скарзі доводи про те, що у даному випадку підприємство є неналежним відповідачем у справі, є безпідставними, оскільки згідно з ч. 8 ст. 36 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» у редакції, яка діє з 01 січня 2015 року, відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України.

На підставі викладеного колегія приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» відхилити, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 травня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього дня на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -