Справа № 161/203/15-ц
Провадження № 2/161/861/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді - Крупінської С.С.

при секретарі - Бакай Г.М.

з участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03.10.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № VOА0RX04306201 про надання строкового кредиту на суму 4235 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом за строком дії договору відповідно договору.

Однак, відповідач ОСОБА_3 належним чином не виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором. Станом на 24.11.2014 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 73 668 грн. 13 коп. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 22.03.2012 року з відповідача стягнуто заборгованість по кредитному договору в розмірі 52687 грн. 36 коп., станом на день звернення до суду з позовом борг по кредиту становить 22 529 грн. 81 коп.

Просить суд, стягнути з відповідача в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитну заборгованість в розмірі 22 529 грн. 81 коп., а також понесені судові витрати по справі.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просив суд, позов задовольнити.

Представник відповідача просив суд в позові відмовити.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Судом встановлено, що 03.10.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № VOА0RX04306201 про надання строкового кредиту на суму 4235 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом за строком дії договору відповідно договору.

Зі змісту положень укладеного між сторонами договору вбачається, що він є договором споживчого кредитування.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, що міститься в постанові від 20 листопада 2013 р. по справі № 6-126цс13 встановлено, що п. 7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку з самою ч.11 ст. 11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

Матеріали справи свідчать, що за умовами договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредитних коштів частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені договором, а також встановлена відповідальність за несвоєчасне погашення мінімального платежу.

Згідно з положеннями ст. 256, 257, 259 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин, початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як вбачається з рішення апеляційного суду Волинської області від 16 червня 2015 року, то позивач звернувся в суд з позовом до відповідача по стягнення боргу, заборгованості по процентам, комісії та пені 20.02.2012 року, однак, строк позовної давності для звернення позивача до суду з вимогою про захист свого цивільного права закінчився 03.11.2011 року.

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно з ч.4, 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 не виконує умови договору з 03.11.2006 року, а строк дії договору сплинув 03.11.2007 року (а.с. 7), в той час як позовні вимоги до нього заявлено лише 09.01.2015 року, тобто з пропуском передбаченого умовами договору пятирічного строку.

Таким чином, позивач, звернувшись у суд з позовом до ОСОБА_3 лише 09.01.2015 року пропустив строк позовної давності, проте клопотання про поновлення пропущеного строку та доказів поважності цього пропуску не подав.

Слід зазначити, що ст. 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Оскільки позивачем у заявленому позові ставиться питання про стягнення заборгованості по нарахованих відсотках за користування кредитними коштами в сумі 22 529 грн. 81 коп. без стягнення основної суми заборгованості, то суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 3, 8, 10, 14, 15, 30, 60, 61, 62, 88, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 253, 261, 266, 509, 526, 527, 530, 536, 549, 550, 553, 554, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Луцький міськрайонний суд до апеляційного суду у Волинській області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які були відсутні під час проголошення рішення, з дня отримання його копії .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська