Справа № 263/2220/15-ц
Провадження № 2-н/263/410/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області Артеменко Л.І., ознайомившись з заявою Житлово-будівельного кооперативу «Іллічовець-1» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_2,

ВСТАНОВИЛА:

До суду надійшла заява ЖБК «Іллічовець-1» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за житлово-комунальні послуги, яка утворилась станом на 01.02.2015 року в розмірі 2683,44 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 159,71, інфляційні витрати в розмірі 612,80 грн., та судового збору в розмірі 121 грн. 80 коп.

Як вбачається з наданих заявником розрахунків вищевказаних сум, останні були проведені за період з серпня 2010 року по лютий 2015року.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 100 Цивільно-процесуального кодексу України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Відповідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки.

Згідно ст.267 ЦК України закінчення позовної давності, про застосування якої заявлено стороною в спорі, є підставою для відмови в позові. Якщо суд визнає поважними причини пропуску позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року N 14 "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК України), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги; із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України).

Оскільки заявник в своїй заяві заявляє вимоги про стягнення заборгованості за період з серпня 2010 року по лютий 2015року, суд вбачає, що вимоги заявника виходять за межі строку позовної давності та вбачає між сторонами виник спір про право, тому вважає, що у прийнятті заяви про видачу судового наказу слід відмовити.

На підставі постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року N 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», керуючись п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И Л А:

У прийнятті заяви Житлово-будівельного кооперативу «Іллічовець-1» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_2 - відмовити.

Відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом п'яти днів з дня отримання ухвали.

Суддя Л.І. Артеменко