Номер провадження: 22-ц/785/5650/15
Головуючий у першій інстанції Чебан Н. В.
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого: Артеменка І.А.,

суддів: Суворова В.О.,

Черевка П.М.,

при секретарі: Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Управління пенсійного фонду України в місті Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 квітня 2015 року по справі за позовом Управління пенсійного фонду України в місті Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області до ОСОБА_3 про стягнення надміру виплаченої пенсії.

встановила:

У січні 2015 року Управління пенсійного фонду України в місті Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області звернулося до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 11.03.2003 року ОСОБА_3 призначено пенсію по інвалідності ІІ групи від загальних причин захворювання, безстроково, на підставі витягу із акту огляду у МСЕК Серії 2-18ОА № 090497 від 11.03.2003 року, заяви про призначення пенсії від 01.04.2003 року, зареєстрованої за № 5/74 та документів про стаж і заробітну плату, наданих особисто заявником.

Враховуючи те, що листом Одеської обласної медико-соціальної експертизи № 2 від 19.03.2014 року № 623 не підтверджено встановлення зазначеній вище особі групи інвалідності на підставі витягу із акту огляду у МСЕК, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 на користь УПФ в м. Білгород-Дністровський та Білгород-Дністровському районі Одеської області надміру виплачену пенсію в розмірі 73255,03 грн..

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 квітня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду Управління пенсійного фонду України в місті Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області подало до суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, яке оскаржене, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Управлінню пенсійного фонду України в місті Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні зловживання ОСОБА_3 щодо надання недостовірної довідки, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Однак колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції, оскільки висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 квітня 2015 року зазначеним вимогам не відповідає.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та не спростовується сторонами, що на підставі заяви ОСОБА_3 та витягу з акту огляду МСЕК № 090497 Серії 2-18 ОА, виданого 11.03.2003 року, відповідачу призначено пенсію по інвалідності ІІ групи від загальних причин захворювання, безстроково, що підтверджується протоколом УПФ в м. Білгород-Дністровський № 5074 від 02.04.2003 року (а.с.4-6).

З матеріалів справи вбачається, що зазначений витяг із акту огляду МСЕК був пред'явлений до УПФ особисто ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства) за наявності страхового стажу, передбаченого ст. 32 цього Закону.

Причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи, згідно з законодавством (ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про пенсійне забезпечення»)

Статтею 34 цього Закону передбачено, що пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності.

28.02.2014 року спеціалістом управління ПФУ зроблено запит до Обласної медико-соціальної експертної комісії № 2 з метою підтвердження встановлення ОСОБА_3 II групи інвалідності від загальних причин захворювання (а.с.7).

Згідно відповіді Одеської обласної МСЕК № 2 від 19.03.2014 року за № 623 ОСОБА_3 не обслідувалась в Обласній МСЕК № 2 та, відповідно, довідка МСЕК їй не видавалась (а.с.8).

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 група інвалідності не встановлювалась, то остання не мала право на отримання в управлінні пенсії по інвалідності.

Управлінням пенсійного фонду України в місті Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області 27.03.2014 року було ухвалено рішення про утримання сум пенсій, надміру виплачених пенсіонерам (а.с.9).

У рішенні зазначено, що у зв'язку з наданням ОСОБА_3 недостовірних даних про інвалідність за період з 11.03.2003 року по 31.03.2014 року утворилась переплата пенсії у розмірі 73255,03 грн., яка підлягає поверненню. У рішенні також зазначено про утримування переплати в розмірі 20% пенсії щомісячно до повного погашення.

04 квітня 2014 року листом за № 3291/06 начальник управління ПФУ в місті Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області повідомив ОСОБА_3 про необхідність повернення переплаченої пенсії (а.с.16).

Однак відповідачем в добровільному порядку надміру виплачених сум пенсійних виплат управлінню не відшкодовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Частиною першою ст. 103 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонеру внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо) стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача;

Тобто умовою стягнення надміру виплаченої пенсії є зловживання з боку пенсіонера.

Як було зазначено вище, витяг із акту огляду МСЕК був пред'явлений до УПФ особисто ОСОБА_3.

Тобто відповідачка, завідомо знаючи про недостовірність довідки, подала її до УПФ для отримання пенсії по інвалідності, що явно свідчить про зловживання з боку пенсіонера.

Зазначене не було прийнято до уваги судом першої інстанції.

Посилання суду першої інстанції на рішення УПФ щодо утримання з ОСОБА_3 20% з пенсії до повного погашення переплаченої пенсії не є підставою для відмови задоволенні позову.

Крім того, висновок суду першої інстанції щодо відсутності зловживання з боку відповідачки щодо надання недостовірної довідки є необґрунтованим, а тому не заслуговує на увагу.

Таким чином, аналізуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції на усі зазначені обставини уваги не звернув, що призвело до ухвалення незаконного, необґрунтованого рішення, яке підлягає скасуванню.

Згідно ст.ст. 10, 27, 60 ЦПК України сторони, які приймають участь у справі користуються рівними правами відносно надання доказів, їх дослідження та доведення до суду їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про задоволення позовних вимог Управління пенсійного фонду України в місті Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області у повному обсязі.

Враховуючи, що Управління пенсійного фонду України в місті Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області звільнено від сплати судового збору, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 366,3 грн..

Керуючись ст.ст. 88, 303, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1 п.п. 3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в місті Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області задовольнити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 квітня 2015 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги Управління пенсійного фонду України в місті Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області до ОСОБА_3 про стягнення надміру виплаченої пенсії задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНН НОМЕР_1) на користь Управління пенсійного фонду України в місті Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області надміру виплаче пенсію у розмірі 73255,03 грн..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 366,3 грн..

Рішення колегії судів набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення колегії суддів може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області

І.А. Артеменко

В.О. Суворов

П.М. Черевко