Справа № 2-2084/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2010 року Малиновський районний суд м. Одеси

в складі: судді Буран О.М.

при секретарі Татар Ю,Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про розірвання договору, суд

В С Т А Н О В И В:

Акціонерний комерційний інноваційний банк "УкрСиббанк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та просить стягнути з відповідача на користь АТ "УкрСиббанк" заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 14.09.2007 року у розмірі 77719,88 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 592412 (п'ятсот дев'яноста дві тисячі чотириста дванадцять) грн. 02 коп., а також судові витрати у розмірі 1700,00 грн. держмита та 120 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи .

Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що згідно з договором про надання споживчого кредиту №0 від 14.09.2007 року банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 71000,00 доларів США на строк користування з 14.09.2007 року по 14.09.2023 року з погашенням кредиту, нарахованих відсотків та комісії за користування кредитом щомісячно згідно Графіку погашення кредиту. Однак відповідач встановлені договором терміни повернення наданого йому кредиту (основної суми) та терміни сплати відсотків за кредит не дотримується.

У судове засідання представник позивача з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить суд задовольнити позов, надав пояснення.

Представник відповідача у судове засідання з'явився, проти позову заперечував та звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просить суд визнати розірваним договір про надання споживчого кредиту №0 від 14.09.2007 року.

Свої заперечення проти первісного позову та вимоги за зустрічним позовом представник відповідача обґрунтовує тим, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за рішенням суду, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання.

Такою зміною обставин представник відповідача вважає істотне підвищення курсу валюти, в якій був наданий кредит (більше ніж на 65%) та фінансово-економічну кризу, в якій опинилася Україна в 2008 році і яка триває по цей час. ОСОБА_1 отримує доходи виключно в українській грошовій одиниці. Погашення кредиту здійснюється нею виключно з цих доходів. Необхідність погашення кредиту в іноземній валюті - змушує її втрачати більше 60% отриманого доходу, що робить практично неможливим погашення кредиту.

Представник позивача зустрічний позов не визнав, посилаючись на те, що відповідно до статті 652 ЦК України договір може бути розірваний за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Представник позивача обґрунтовує свої доводи тим, що діючим законодавством України не передбачений стабільний курс долара США до національної валюти - гривні, отже відповідач повинен був передбачити таке підвищення валютного ризику за договором.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

У судовому засіданні представник позивача надав суду пояснення, з яких вбачається, що відповідно до змін до установчих документів, які зареєстровані в Державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 18.12.2009 року, здійснених на виконання вимог Закону України "Про акціонерні товариства" від 17.09.2008 року за №514-VI, назву АКІБ «УкрСиббанк» змінено, яке надалі повністю іменоване Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк", скорочено - ПАТ "УкрСиббанк"

У судовому засіданні встановлено, що згідно з договором про надання споживчого кредиту №0 від 14.09.2007 року банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 71000,00 доларів США на строк користування з 14.09.2007 року по 14.09.2023 року з погашенням кредиту, нарахованих відсотків та комісії за користування кредитом щомісячно згідно Графіку погашення кредиту. Однак відповідач встановлені договором терміни повернення наданого йому кредиту та терміни сплати відсотків за кредит не дотримується. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір від 14.09.2007 року, відповідно до якого відповідач передав в іпотеку нерухоме майно - квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з кредитним договором, позичальник зобов'язався використовувати кредит на зазначені в договорі цілі і забезпечити повернення отриманого кредиту і сплату нарахованих процентів та комісій у встановлені договором терміни.

Згідно з положеннями пунктів 5.5., 5.7., 10.1. кредитного договору у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку, встановленому розділом 12 кредитного договору.(а.с. )

13.11.2008 року відповідачу особисто під підпис було вручено співробітником банку письмову вимогу про дострокове повернення кредиту у повному обсязі, відповідно до якої термін повернення кредиту у повному обсязі настав 15.12.2008 року.(а.с. )

У судовому засіданні представник позивача зазначив, а представник відповідача не заперечував, що встановлені кредитним договором терміни повернення наданого кредиту та терміни сплати відсотків за кредитом, відповідачем не дотримано.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України, встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 цієї статті передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином. Недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання встановлена статтею 525 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Через невиконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, станом на 10.07.2009 року загальна заборгованість відповідача перед позивачем становить 77719,88 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 592412 (п'ятсот дев'яноста дві тисячі чотириста дванадцять) грн. 02 коп., у тому числі:

заборгованість за основним та простроченим кредитом - 69964,73 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 533299,16 грн.;

заборгованість по строковим та простроченим процентам за користування кредитом - 6683,02 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 50940,65 грн;

пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 278,27 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 2121,09 грн.;

пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом - 793,86 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 6051,12 грн.

Виходячи із встановлення обставин, доведених належним чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість і законність вимог позивача за первісним позовом.

Проте, суд вважає також обґрунтованими та законними вимоги відповідача, викладені в зустрічному позові.

Згідно ст.652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за рішенням суду, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Відповідач вважає, що істотне підвищення курсу валюти, в якій був наданий кредит (більше ніж на 65%) та фінансово-економічна криза, в якій опинилася Україна в 2008 році і яка триває по цей час - є істотною зміною обставин, яка зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності. Відповідач є громадянином України, отримує доходи відповідно до чинного законодавства України виключно в українській грошовій одиниці. Погашення кредиту може здійснюватися нею виключно з цих доходів. Необхідність погашення кредиту в іноземній валюті - змушує її втрачати більше 60% отриманого доходу, що робить практично неможливим погашення кредиту. Неприродність ситуації, коли людина, не маючи валютних доходів, змушена постійно купувати валюту за підвищеним курсом, щоб погасити свій борг, підтверджується висновками експертів та посадовців Національного банку України.

Наявність в державі наслідків фінансової кризи, які встановлені законодавчими актами України (внесення Верховною Радою України змін до деяких законів України з метою подолання негативних наслідків фінансової кризи, Постанови КМУ, тощо), є загальновідомою обставиною. Кредитний договір не містить застережень щодо розподілу ризиків між сторонами при настанні фінансової кризи, тобто при укладенні договору сторони виходили з того, що фінансова криза не настане. При всій турботливості і обачності відповідач не могла усунути наслідки фінансової кризи, які виразилися в тому числі в аномальній девальвації української національної грошової одиниці. Подальше виконання договору порушує співвідношення майнових інтересів сторін і позбавляє відповідача того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Із суті договору про надання споживчого кредиту №0 від 14.09.2007 року не випливає, що ризик зміни обставин несе позичальник. Таким чином, одночасно існують усі умови, які обумовлюють розірвання договору за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони у відповідності до статті 652 ЦК України.

Згідно статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частина 1 статті 1054 цього Кодексу встановлює обов'язковість включення до кредитного договору умови, за якою банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Обов'язок кредитодавця надати грошові кошти на платній основі - є предметом кредитного договору, його обов'язковою умовою, відсутність якої свідчить про його нікчемність.

Звернення банку до позичальника з вимогою про дострокове повернення кредиту у повному обсязі - є односторонньою відмовою банку від зобов'язання подальшого надання кредиту у відповідності до частини 1 статті 615 ЦК України. Частиною 2 цієї статті встановлюється, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідальність за порушення грошового зобов'язання встановлена статтею 625 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 статті 615 ЦК України встановлено, що внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється.

З обставин справи убачається, що встановлений кредитним договором термін повернення наданого кредиту та терміни сплати відсотків за кредитом, відповідач не дотримується, тобто відповідач (позичальник за кредитним договором) відмовився від зобов'язання по сплаті процентів за користування кредитом. Також судом встановлено, що 13.11.2008 року банк звернувся до відповідача з письмовою вимогою про дострокове повернення кредиту у повному обсязі, тобто банк відмовився від подальшого виконання умов договору щодо надання кредитних коштів. Таким чином, дії позивача і відповідача свідчать про фактичне розірвання кредитного договору, яке потребує лише визнання його таким за рішенням суду.

Згідно частини 3 статті 653 ЦК України якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Відповідач в зустрічному позові пропонує розподіл понесених сторонами витрат у зв'язку з виконанням цього договору, який полягає в поверненні банку всієї суми кредиту та коштів за користування кредитом до припинення договірних зобов'язань, яка повинна бути визначена в національній грошовій одиниці України по діючому на час надання кредиту курсу Національного банку України. Проте, такі міркування відповідача не ґрунтуються на законі, тому не можуть бути прийняти до уваги.

Як убачається з матеріалів справи позивач звернувся з первісним позовом, який містить вимоги щодо стягнення на його користь з відповідача заборгованість за основним та простроченим кредитом, заборгованість по строковим та простроченим процентам за користування кредитом, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом. Під час розгляду справи суми, що були заявлені позивачем до стягнення, не спростовувалися, не зменшувалися та не збільшувалися сторонами у справі. Задовольняючи одночасно первісний і зустрічний позови, суд виходить із відсутності спору при розірванні договору щодо розподілу витрат, понесених сторонами у зв'язку з виконанням цього договору.

Керуючись ст.ст. 3, 118, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 525, 526, 530, 549, 610-612, 615, 625, 651-653, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 14 вересня 2007 року у розмірі 77719,88 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 592412 (п'ятсот дев'яноста дві тисячі чотириста дванадцять) грн. 02 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" судові витрати у розмірі 1700,00 грн. держмита та 120 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про розірвання договору про надання споживчого кредиту №0 від 14 вересня 2007 року - задовольнити.

Визнати розірваним договір про надання споживчого кредиту №0 від 14 вересня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_1.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення, але апеляційна скарга не була подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М. Буран