Справа № 164/590/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Покидюк М.В.
Провадження № 22-ц/773/1071/15 Категорія: 59 Доповідач: Русинчук М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Русинчука М.М.,

суддів - Осіпука В.В., Матвійчук Л.В.,

при секретарі - Губарик К.А.,

з участю: представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Маневицької центральної районної лікарні Волинської області, управління Пенсійного фонду України у Маневицькому районі Волинської області про встановлення факту, що має юридичне значення та зобов'язання вчинити певні дії,

за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 на ухвалу Маневицького районного суду від 15 травня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Маневицького районного суду від 15.05.2015 року відмовлено у відкритті провадження в даній цивільній справі.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 просить скасувати вказану ухвалу суду з передачею справи для продовження розгляду до того ж місцевого суду, з підстав неправильного застосування норм процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а оскаржувана ухвала скасуванню з передачею питання щодо відкриття провадження на новий розгляд до суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження, суддя місцевого суду виходив з того, що спірні правовідносини пов'язані із здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій і відповідно до ст. 17 КАС України на них поширюється юрисдикція адміністративного суду. З наведених підстав суддя дійшов висновку, що вимоги позивача не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Однак такий висновок зроблений судом із порушенням норм процесуального права, які регулюють вирішене судом питання.

У відповідності до ч. ч. 1-3 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Частинами 1-3 ст. 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється, серед іншого, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Як вбачається із змісту позовної заяви ОСОБА_2, нею було заявлено декілька вимог: встановити юридичний факт, а саме, що вона, перебуваючи на посаді дієтсестри молочної кухні Маневицької ЦРЛ з 01.08.1996 року по 26.07.2004 року, виконувала обов'язки медичної сестри з дієтичного харчування; зобов'язати управління Пенсійного фонду України (далі - УПФУ) у Маневицькому районі врахувати їй періоди роботи з 01.08.1996 року по 26.07.2004 року на посаді дієтсестри з молочної кухні в стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років; зобов'язати УПФУ у Маневицькому районі призначити їй пенсію з дня звернення у відповідності з п. «е» ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; стягнути судові витрати по справі з Маневицької ЦРЛ.

Аналіз змісту позовних вимог дає підстави зробити висновок, що вони підлягають розгляду в порядку різних видів судочинства, зокрема, встановлення факту, що має юридичне значення, розглядається судом в порядку цивільного судочинства. Інші заявлені позивачем вимоги - зобов'язання вчинити певні дії, пов'язані із здійсненням суб'єкта владних повноважень владних управлінських функцій, розглядаються в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою статті 15 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Оскільки згідно зі статтею 16 ЦПК не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого судочинства.

Таким чином, виходячи з наведених положень норм процесуального права, роз'яснень вказаної постанови ПВСУ, в розглядуваному випадку суддя місцевого суду прийшов до передчасного висновку про відмову у відкриті провадження в даній справі, не врахувавши при цьому, що заявлені позивачем вимоги підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства (цивільного і адміністративного), що відповідно не давало суду підстав для відмови у відкритті провадження щодо усіх заявлених позивачем позовних вимог.

За таких обставин, оскаржувана ухвала як така, що постановлена з порушенням наведених норм процесуального права, підлягає скасуванню у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України з передачею питання про відкриття провадження у справі до того ж суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Маневицького районного суду від 15 травня 2015 року в даній справі скасувати, а питання про відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до того ж суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: