Справа № 526/1582/15-ц
Провадження № 2/526/723/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді Тищенко Л. І.

при секретарі Лопушняк Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гадяч цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до територіальної громади в особі Рашівської сільської ради, треті особи: приватний нотаріус Ямпольська С.М., ОСОБА_6 про визнання права власності на спадщину,

в с т а н о в и в:

до суду звернулисяОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 із позовною заявою дотериторіальної громади в особі Рашівської сільської ради про визнання права власності на спадщину.

У своїй позовній заяві позивачі вказують, що на час ліквідації колгоспного двору у домоволодінні, яке знаходиться по АДРЕСА_1 проживали їхні батьки ОСОБА_7 та ОСОБА_8. ІНФОРМАЦІЯ_5 батько помер, спадщину після його смерті прийняла їхня мати та баба ОСОБА_8, але документально цього не оформила. ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_8 померла, але за життя склала заповіт, яким заповіла своєму внукові ОСОБА_1 належний їй будинок з допоміжними будівлями. Після смерті матері та баби ОСОБА_8 із заявами про прийняття спадщини звернулися позивачі та третя особа, а саме: внук померлої ОСОБА_1, як спадкоємець за заповітом, дочки ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_6,які крім ОСОБА_6 є пенсіонерами, тому мають право на обов`язкову частку у спадщині, та вважають, що ОСОБА_1, як спадкоємець за заповітом має право на 5/8 частин вказаного домоволодіння, а інші спадкоємці по закону претендують на визнання за ними права власності на 1/8 частину спадкового господарства за кожним. Проте через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, приватним нотаріусом їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину, що є причиною звернення до суду.

ПозивачіОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилися, направили до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, свої позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Представник відповідачатериторіальної громади Рашівської сільської ради у судове засідання не з'явився, направив до суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог позивачів не заперечує.

Треті особи приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу Ямпольська С.М. та ОСОБА_6 у судове засідання також не з'явилися, направили до суду заяви про можливість розгляду справи без їх участі.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до територіальної громади в особі Рашівської сільської ради про визнання права власності на спадщину підлягають до задоволення, з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно довідки виконавчого комітету Рашівської сільської ради № 02-20/1187 від 23.12.2014 року, будинковолодіння в АДРЕСА_1, згідно погосподарської книги № 8, станом на 01.07.1990 року відносилося до типу службового двору. Станом на 01.07.1990 року за даною адресою проживали: ОСОБА_7 - голова двору та ОСОБА_8 - дружина. Присадибна земельна ділянка площею 0,25 га не приватизована.

ОСОБА_7 та ОСОБА_8дійсно перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.11.1951 року, про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 26.08.2014 року.

Довідкою виконавчого комітету Рашівської сільської ради від 28.07.2015 року № 02-20/1280 підтверджується, що згідно погосподарської книги № 4 на 2011-2015 роки, житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 побудований у 1975 році, тобто є спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до свідоцтва про смерть, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_5.

Як свідчить довідка № 02-20/1189 від 23.12.2014 року, видана виконавчим комітетом Рашівської сільської ради, померлий ОСОБА_7 був зареєстрований та проживав станом на ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_1. На день його смерті разом з ним проживала дружина ОСОБА_8. Інших зареєстрованих осіб, станом на ІНФОРМАЦІЯ_5, не значилось.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України Постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК УРСР (1963 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року.

За нормами ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 06.08.2015 року, наданої приватним нотаріусом Ямпольською С.М., за параметрами запиту «ОСОБА_7, дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_5» інформація у спадковому реєстрі відсутня.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_8, будучи дружиною померлого ОСОБА_7, як спадкоємець першої черги, прийняла спадщину, що складається з будинковолодіння в АДРЕСА_1, оскільки на момент смерті чоловіка проживала разом з ним та була зареєстрованаза даною адресою, але не оформила права власності на належне їй домоволодіння.

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_6, про що свідчить свідоцтво про смерть.

За життя, а саме 19 серпня 1998 року, ОСОБА_8 склала заповіт, яким належний їй будинок з допоміжними будівлями, що знаходиться в с. Рашівка Гадяцького району Полтавської області заповіла ОСОБА_1. Даний заповіт зареєстрований під № 63 та нотаріально посвідчений виконавчим комітетом Рашівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області. 18.07.2014 року виконавчим комітетом Рашівської сільської ради Гадяцького району видано дублікат вказаного заповіту позивачу ОСОБА_1 замість втраченого ним.

З наданих копій свідоцтв про укладення шлюбу та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища слідує, що позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та третя особа ОСОБА_6 до шлюбу дійсно мали прізвище ОСОБА_8.

На підставі свідоцтв про народження встановлено, що померлі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були батьками позивачів: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та третьої особи ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

У відповідності до довідки виконавчого комітету Рашівської сільської ради Гадяцького району № 02-20/1188 від 23.12.2014 року, померла ОСОБА_8 була зареєстрована та проживала станом на ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою: АДРЕСА_1. На день її смерті разом з нею проживала дочка - позивач ОСОБА_4. Інших зареєстрованих осіб, станом на ІНФОРМАЦІЯ_6, не значилось.

У технічному паспорті на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 зазначено, що житловий будинок позначений на технічному паспорті літерою А-1, загальною площею - 77,9 кв.м, житловою площею - 41,6 кв.м., з господарськими будівлями: літня кухня - літ. Б, сарай - літ. В, погріб вхідний - літ. Г, огорожа № 1-4.

У відповідності до наданої інформації приватного нотаріуса Гадяцького районного нотаріального округу Ямпольської С.М. (лист № 458/01-09 від 06.08.2015 року) значиться, що після померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_8 подані заяви про прийняття спадщини ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

ОСОБА_4 прийняла спадщину фактично, оскільки на час смерті померлої проживала разом з нею.

Інші особи із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини не зверталися. Спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 нею не заводилась. Із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався.

Згідно ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Крім того, згідно повідомлення приватного нотаріуса Гадяцького районного нотаріального округу Ямпольської С.М. від 17.12.2014 року № 732/02-14, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок по АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний будинок.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкування за законом має місце лише у разі, коли воно не змінено заповітом спадкодавця (ст.ст. 1216,1217,1223 ЦК України).

Таким чином, спадкоємці за законом закликаються у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, а також за наявності підстав для спадкування обов`язкової частки у спадщині.

Згідно ст. 1241 ЦК України, право на обов`язкову частку у спадщині мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки, які спадкують незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

У пункті 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» зазначено, що перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. При визначенні розміру обов'язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця.

На підставі наданих копій пенсійних посвідчень встановлено, що позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є пенсіонерами, тобто, виходячи зі змісту ст. 1241 ЦК України, відносяться до осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, що залишилась після померлої матері ОСОБА_8 та мають право на спадкування за обов'язковою часткою.

Враховуючи те, що померла ОСОБА_8, згідно заповіту призначила своїм спадкоємцем позивача ОСОБА_1, а спадкоємці ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в силу ст. 1241 ЦК України мають право на обов'язкову частку у спадщині, що залишилась після смерті матері, відповідач по справі та третя особа ОСОБА_6, згідно поданих заяв, не заперечують проти задоволення позову, тому суд вважає, що є законні підстави для визнання за позивачами права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, позов підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог, виходячи із засад диспозитивності.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 16, п. 11 ч. 1 ст. 346, ст. ст. 392, 1223, 1241, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 197, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадщину задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за заповітом на 5/8 частин домоволодіння, яке знаходиться по АДРЕСА_1, що залишилось після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_8 та в цілому складається з житлового будинку, позначеного на технічному паспорті літерою А-1 з господарськими будівлями: літня кухня - літ. Б, сарай - літ. В, погріб вхідний - літ. Г, ворота огорожі - № 1, огорожа № 2, № 3, № 4, розташованого на земельній ділянці площею 0,25 га фонду Рашівської сільської ради.

Визнати за ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності на вказане спадкове майно у порядку спадкування за законом по 1/8 його частині за кожною.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча: Л. І. Тищенко