Справа № 369/2131/15 Головуючий у І інстанції Пінкевич Н. С.
Провадження № 22-ц/780/4004/15 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т. Ц.
Категорія 47 30.06.2015
УХВАЛА

Іменем України

30 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Лопатюк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 травня 2015 року за заявою про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В лютому 2015 року позивач ОСОБА_3 звернувся із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя, просила визнати об'єкт незавершеного будівництва, а саме житловий будинок по АДРЕСА_1 роздільним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2, її особистою приватною власністю, визнати за нею право власності на об'єкт незавершеного будівництва; визнати автомобіль спільною сумісною власністю подружжя, визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль шляхом сплати на її користь грошової компенсації в розмірі 75000 грн.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 травня 2015 року забезпечено позов ОСОБА_3 шляхом накладення арешту на об'єкт незавершеного будівництва - житловий будинок за адресою АДРЕСА_1

Відповідач ОСОБА_2, не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 травня 2015 року. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, вказував, що судом не було з'ясовано, кому саме належить земельна ділянка пл. 0,1453 га. за адресою АДРЕСА_1 та чи надавав згоду її власник на будівництво будь-якого об'єкта незавершеного будівництва позивачу. Також судом не мотивовано висновок, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити виконання рішення суду неможливим.

Колегія суддів, перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частково задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, в зв'язку із чим необхідно забезпечити позов шляхом накладення арешту на спірне майно - об'єкт незавершеного будівництва, що є предметом позову.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ст. ст. 151, 152 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; позов зокрема забезпечується забороною вчиняти певні дії. Позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернулась до суду із позовом, в якому просила визнати об'єкт незавершеного будівництва, а саме житловий будинок по АДРЕСА_1 роздільним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2, її особистою приватною власністю, визнати за нею право власності на об'єкт незавершеного будівництва.

Згідно листа Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 14 травня 2015 року № 279 земельна ділянка пл. 0,1453 га. (кадастровий номер НОМЕР_1) з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 була надана у приватну власність ОСОБА_4, який є відповідачем у даній справі, а отже наявними в справі доказами спростовуються доводи апеляційної скарги, що судом не встановлено власника земельної ділянки за вказаною адресою.

За змістом позовної заяви, житловий будинок, що є предметом спору, розташований на вказаній земельній ділянці.

З огляду на викладене ґрунтуються на законі та відповідають обставинам справи висновки суду першої інстанції про те, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно відповідача може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення заявлених позовних вимог.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо не встановлення судом обставин надання позивачу згоди на будівництво житлового будинку власником земельної ділянки, оскільки ці доводи будуть перевірятися судом при вирішенні спору по суті.

Спростовуються змістом оскаржуваної ухвали доводи апеляційної скарги щодо відсутності мотивувальної частини ухвали про забезпечення позову.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідач, оскаржуючи ухвалу суду про забезпечення позову про поділ майна подружжя, якою накладено арешт на об'єкт незавершеного будівництва і посилаючись на зроблені судом припущення щодо самого його існування, не зазначає, яким чином в даному випадку оскаржувана ухвала порушує його права, свободи чи інтереси.

Разом із тим апелянтом фактично не спростовано факт належності йому на праві власності майна, за рахунок якого забезпечено позов, а доводи щодо недоведеності існування спору з приводу саме об'єкту незавершеного будівництва за адресою с. Дмитрівка, вул. Салютна, 8 підлягають перевірці під час розгляду справи по суті.

Посилання апелянта на залишення без розгляду частини позовних вимог ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 червня 2015 року після вжиття заходів забезпечення позову також висновків суду не спростовують.

Крім того, задоволення клопотання про забезпечення позову не позбавляє відповідача можливості в подальшому звернутися до суду із клопотанням про скасування забезпечення позову або заміну виду забезпечення позову в порядку ст. 154 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагєєв В.О.

Яворський М.А.