Справа №471/445/15-ц 20.07.2015 20.07.2015 20.07.2015
Провадження №22-ц/784/1681/15
Головуючий першої інстанції: Губанова В.М.
Категорія -39 Доповідач апеляційного суду: Галущенко О.І
У Х В А Л А

Іменем України

2015 р., липня місяця, 20 дня м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів: Самчишиної Н.В.

Серебрякова Т.В.

із секретарем

судового засідання: Гордійчук С.С.

з участю

позивачки - ОСОБА_4

представника:

позивачки - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в цивільну справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_4 на рішення Братського районного суду Миколаївської області від 08.06.2015 р., у справі за

позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на частку в порядку спадкування за заповітом та за

зустрічним позовом

ОСОБА_6 до ОСОБА_4 ( третя особа - Кривопустоська сільська рада Братського району Миколаївської області) про встановлення заповіту нікчемним,

встановила:

30.03.2015 р. ОСОБА_7 звернулася з позовом до ОСОБА_6 про визнання права власності на частку в порядку спадкування за заповітом.

Позивачка зазначала, що 24.08.2012 р. помер ОСОБА_8, який заповів їй належні йому на праві власності дві земельні ділянки площею 6, 37 га та 1,06 га, відповідно у межах території Братської селищної ради, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та житловий будинок АДРЕСА_1

Вона прийняла спадщину, подавши 01.03.2013 р. заяву нотаріусу, але у видачі відповідного свідоцтва їй було відмовлено, так, як у заповіті зазначено прізвище заповідача «ОСОБА_8» замість правильного: «ОСОБА_8.»

Такі ж помилки у зазначенні прізвища померлого містять і видані йому державні акти про право власності на земельні ділянки.

Посилаючись на неможливість отримання спадщини у нотаріальному порядку позивачка просила про встановлення юридичного факту належності померлому заповіту, складеного на її користь, правовстановлюючих документів на земельні ділянки та визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2/ частку кожної земельної ділянки, з врахуванням обов'язкової частки відповідачки, яка також прийняла спадщину за законом та на час відкриття спадщини була непрацездатною.

22.04.2015 р. ОСОБА_6 звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_4, вимагаючи встановлення нікчемності заповіту, оскільки його складено секретарем Кривопустоської сілької ради Братського району в селі Кам'януватка того ж району, яка не має повноважень на здійснення цієї нотаріальної дії.

Адже посвідчення заповіту щодо спадкування нерухомого спадкового майна секретарем сільської ради за межами території цієї ради, є порушенням вимог ст. 13.1, 49 Закону України «Про нотаріат» та відповідно до приписів ч. 1 ст. 1257 ЦК України є підставою його нікчемності.

Рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 08.06.2015 р. постановлено про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Зустрічний позов ОСОБА_6 задоволено.

Встановлено нікчемність заповіту, складеного ОСОБА_8 25.02.2011 р. та посвідченого секретарем Кривопустоської сілької ради Братського району

Цим же рішенням вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі, позивачка ставить питання про скасування рішення і ухвалення нового рішення про задоволення її позовних вимог та відмову у задоволенні зустрічного позову, посилаючись на невідповідність висновків суду наявним доказам та дійсним обставинам справи, які свідчать про дійсність заповіту та наявність підстав для задоволення її вимог.

Перевіряючи законність та обгрунтованість рішення в межах оскарження, відповідно до правил ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений з порушенням вимог закону щодо його форми та посвідчення є нікчемним.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 10 та ч. 2 та 3 ст. 60, ЦПК України обов'язок доведення обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги покладається на позивача.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд при цьому, відповідно до приписів ч. 4 ст. 10 ЦПК, має сприяти всебічному та повному з'ясуванню обставин справи здійсненню прав учасників процесу у випадках встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про нотаріат" ( далі - Закон № 3425-12 )) нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Вчинення нотаріальних дій покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, або займаються приватною нотаріальною діяльністю.

У населених пунктах, де немає нотаріусів, нотаріальні дії, передбачені ст. 37 цього Закону, вчиняються уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування.

Згідно з вимогами ст. 7 Закону № 3425-12 нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Відповідно до приписів ст. 13-1 Закону № 3425-12 нотаріальна діяльність здійснюється за територіальним принципом, що ґрунтується на визначенні нотаріального округу, яким є територіальна одиниця, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якого знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце нотаріуса.

З метою безумовної реалізації цього принципу, із статті 41 цього Закону Законом N 614-VI ( 614-17 ) від 01.10.2008 р. була виключена частина перша з приписом «про вчинення нотаріальних дій будь-яким нотаріусом чи посадовою особою будь-якого виконавчого комітету сільських, селищних та міських рад народних депутатів на всій території України».

Згідно з приписами ст. 1, підп. 5 пункту «б» ч. 1 ст. 38 Закону України «Про місцеве самоврядування» повноваження виконавчих комітетів місцевих органів самоврядування щодо вчинення передбачених законом нотаріальних дій є делегованими, але здійснюються вони також за територіальним принципом, тобто обмежуються територією відповідної сільської чи селищної ради.

Пунктом 2 розділу I Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України (затверджена наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 р. № 22/5 та була чинною на час вчинення оспорюваної нотаріальної дії), передбачено, що нотаріальні дії у виконавчих комітетах сільських, селищних, міських Рад народних депутатів вчиняють посадові особи, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів покладено вчинення цих дій.

Пунктами 7, 8 розділу II цієї ж Інструкції, передбачено, що нотаріальні дії можуть вчинятися посадовою особою будь-якого виконавчого комітету на всій території України, за винятком випадків, передбачених статтями 9, 36, 55, 60, 65, 66,

70-73, 85, 93 і 103 Закону 3425-12, та інших

випадків, передбачених законодавством України.

Але з огляду на зміни внесені до ст. 41 Закону 3425-12 положення цих пунктів мають застосовуватися лише в частині, яка не суперечить положенням цієї норми Закону

Нотаріальні дії вчиняються в приміщенні виконавчого комітету сільської, селищної, міської Ради народних депутатів.

В окремих випадках, коли громадянин не може з'явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваної угоди, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним

приміщенням.

Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням виконавчого комітету, то в посвідчувальному написі на документі і в реєстри нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії (на

дому, в лікарні, на підприємстві, установі, організації та ін.) із зазначенням адреси, а також причини цього.

Посадова особа виконавчого комітету відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить закону; дія підлягає вчиненню нотаріусом або посадовою особою іншого виконавчого комітету ( ст. 49 Закону 3425-12, п. 25 розділу II Інструкції)

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Кривопустоської сільської ради секретаря ради наділено повноваженнями щодо вчинення нотаріальних дій, передбачених ст. 37 Закону 3425-12.

Посвідчувальний запис на заповіті вчинено секретарем Кривопустоської сільської ради, у селі Кам'януватка, яке за адміністративно - територіальним поділом належить до території Братської селищної ради.

У с. Кам'януватка, дійсно немає нотаріуса, а тому посвідчити заповіт мала право відповідна уповноважена особа того органу місцевого самоврядування до території якого належить даний населений пункт.

В той же час, таку нотаріальну дію вчинив з виїздом до села секретар Кривопустоської ради.

Суд повно та всебічно дослідив зазначені обставини справи, дав належну юридичну оцінку наявним доказам і прийшов обґрунтованого цими доказами висновку про те, що секретар сільської ради порушила межі своєї територіальної юрисдикції, вчинивши нотаріальну дію за межами території Кривопустоської сільської ради. Враховуючи зазначене порушення закону, щодо порядку посвідчення заповіту, суд ухвалив правильне та обґрунтоване рішення про встановлення нікчемності оспорюваного правочину та відмову у задоволенні позову, вимоги якого ґрунтуються на цьому правочині.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що секретар будь-якої сільської ради Братського району, територією якого обмежується Братський нотаріальний округ, вправі здійснити нотаріальну дію у будь-якому іншому селі Братського району, не заслуговують на увагу, оскільки вони суперечать вимогам закону, яким врегульовано як повноваження відповідного органу самоврядування і його уповноважених осіб, так і межі реалізації цих повноважень.

Посилання апеляційної скарги на відповідне узагальнення Вищого спеціалізованого суду, також не заслуговує на увагу, оскільки у даній справі мова йде про відсутність у секретаря Кривопустоської сільської ради повноважень на здійснення нотаріальних дій у населеному пункті, який за адміністративно - територіальним поділом не входить до території цієї ради.

Доводи щодо дійсності заповіту ОСОБА_10, яка заповіла ОСОБА_4 належне їй майно, на що не звернув уваги суд першої інстанції ( а. с. 104), також не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки з цього заповіту не вбачається, що секретарем Кривопустоської сільської ради він вчинявся саме у с. Кам'януватка, адже секретар цієї ради у приміщенні ради або за межами цього приміщення, з відповідним застереженням, але в межах території ради, вправі посвідчувати заповіти громадян, які з'явилися до неї з відповідним проханням.

Посилання суду також і на порушення форми заповіту являються помилковими, але вони не впливають на правильність висновків суду щодо правових наслідків вчинення оспорюваної нотаріальної дії.

Судом неправильно зроблено посилання на п.2.18 та п. 2.1 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, адже на час вчинення оспорюваної нотаріальної дії чинною була Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України (затверджена наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 р. № 22/5.

Але пункти 7, 8 та 25 розділу II цієї Інструкції аналогічним чином регулюють питання вчинення нотаріальної дії за межами приміщення ради та підстави відмови посадової особи сільської ради у вчиненні нотаріальної дії.

А за таких обставин зазначене порушення є формальним та таким, що в силу п. 2 ст. 308 ЦПК України, не може бути підставою для скасування правильного по суті рішення.

Встановлене не дає підстав для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314 - 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити, а рішення Братського районного суду Миколаївської області від 08.06.2015 р. - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення, але з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: О.І.Галущенко

Судді: Н.В. Самчишина

Т.В.Серебрякова