АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №666/254/15-ц Головуючий в І інстанції: Решетов В.В.
Провадження №22-ц/791/1630/2015 Доповідач: Капітан І.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року липня місяця 01 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Капітан І.А.
Суддів:Колісниченка А.Г.
Радченка С.В.
При секретарі:Грицак А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» на рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 23 березня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про стягнення суми вкладу, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що 31 березня 2014 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» було укладений договір строкового банківського вкладу №298600 строком на 270 днів в сумі 19 000,00 грн. Процентна ставка по вкладу з 31 березня 2014 року по 26 вересня 2014 року встановлюється у розмірі 28,5 процентів річних. Додатковим договором №1 від 04 квітня 2014 року до зазначеного договору позивач доповнила вклад на суму 11 000,00 грн. 29 вересня 2014 року вона звернулась до Банку з заявою про дострокове розірвання договору №298600 та повернення суми вкладу у розмірі 30 000,00 грн. Оскільки вимоги її заяви про дострокове повернення банківського вкладу Банком не виконано ОСОБА_5, з урахуванням збільшених позовних вимог, просила суд: стягнути з Банку на її користь за договором строкового банківського вкладу №298600 від 31 березня 2014 року суму вкладу у розмірі 30 000,00 грн.; збитки у розмірі 20 761,06 грн.; інфляційні витрати у розмірі 4 206,00 грн.; 3% річних у розмірі 387,12 грн.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 23 березня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Банку на користь ОСОБА_5 за договором строкового банківського вкладу №298600 від 31 березня 2014 року суму вкладу у розмірі 30 000,00 грн., інфляційні витрати у розмірі 4 206,00 грн., 3% річних в сумі 387,12 грн. та судовий збір в сумі 345,93 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Банк, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду в частині задоволення позовних вимог скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

В письмових запереченнях ОСОБА_5, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність рішення, просить скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення представника ОСОБА_5, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Банк в порушення умов договору про дострокове розірвання договору банківського вкладу не повернув внесені позивачем на депозит кошти, що дає останньому право на отримання 3 % річних і суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що 31 березня 2014 року між ОСОБА_5 та Банком було укладено договір банківського вкладу №298600 строком на 270 днів з 31 березня 2014 року по 26 грудня 2014 року в сумі 19 000,00 грн. Згідно умов договору процентна ставка з 31 березня 2014 року складає 28,5 % річних, а з 27 вересня 2014 року - 3% річних (а.с.4-6).

Відповідно до п.п.3.1.3., 3.1.4. договору Банк зобов'язаний зберігати вклад, нараховувати та сплачувати по ньому проценти, а також повернути вклад в порядку передбаченому цим договором. Повернути повністю вклад та нараховані проценти у «Дату повернення» зазначену у п.2 цього договору, шляхом перерахування на власний поточний (з використанням СПЗ) рахунок вкладника, відкритий у Банку на підставі письмової заяви вкладника, підтвердивши повернення вкладу та нарахованих процентів видачею належним чином оформленої квитанції Банку та/або виписки з депозитного рахунку.

Згідно п.3.4.4. договору банківського вкладу вкладник має право достроково припинити дію цього договору і отримати суму вкладу та проценти.

Додатковим договором №1 до договору банківського вкладу №298600 від 31 березня 2014 року ОСОБА_5 поповнила вклад на суму 11 000,00 грн. Загальна сума вкладу становить 30 000,00 грн. (а.с.7).

29 вересня 2014 року ОСОБА_5 звернулася до Банку з заявою про дострокове повернення їй 30 вересня 2014 року суми вкладу у розмірі 30 000,00 грн. (а.с.8).

03 жовтня 2015 року ОСОБА_5 повторно звернулася до Банку з заявою про видачу всієї суми депозиту. В заяві зазначала, що 30 вересня 2014 року Банк не видав їй грошові кошти, а запропонував перевести депозит на картковий рахунок і знімати кошти по карточці частинами (а.с.9).

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до вимог ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

З умов договору банківського вкладу вбачається, що даний договір вкладу був строковим, оскільки вкладався на певний строк, однак містив умови, якими передбачалося дострокове припинення його дії і отримання вкладником суми вкладу та проценти.

29 вересня 2014 року позивач звернулася до Банку про дострокове повернення вкладу, однак їй не видали належні їй кошти, чим порушили зобов'язання, вказані в договорі банківського вкладу.

Із банківської виписки по особовим рахункам у період з 26 вересня 2014 року по 02 квітня 2015 року вбачається, що Банк належну позивачу суму вкладу у розмірі 30 000,00 грн. перерахував на відкритий останній картковий рахунок 26 грудня 2014 року, тобто лише по закінченню дії договору банківського вкладу (а.с.49-50,51).

Отже, враховуючи наведені вище норми законодавства та умови укладеного між сторонами договору, суд обґрунтовано вважав, що Банк порушив свої грошові зобов'язання перед позивачем.

Згідно із ч.2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що права позивача порушені та його вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором банківського вкладу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Твердження Банку про те, що ним виконано своє грошове зобов'язання, оскільки вклад було перераховано на поточний банківський рахунок позивачки колегією суддів не може прийматися до уваги.

Так, відповідно до змісту ст.ст.526,1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд.

У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів, зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним.

Під час розгляду справи було встановлено, що позивач не має можливості отримати кошти у повному обсязі на першу вимогу, оскільки фінансовий стан Банку погіршився і відповідач встановив ліміт на суму та кількість платіжних операцій із використанням спеціального платіжного засобу. Зазначений факт Банком не заперечувався.

Крім того, порушення прав позивача відбулося у зв'язку з відмовою Банку достроково повернути суму вкладу, що передбачено умовами укладеного між сторонами договору та нормами чинного законодавства.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 23 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді