Провадження № 22-ц/780/3009/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 25.06.2015
УХВАЛА

Іменем України

25 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Фінагєєва В.О., Поліщука М.А.,

при секретарі: Бобку В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2013 року за позовом Публічного акціонерного товариства "ПроКредит Банк" до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2014 року ПАТ «ПроКредит Банк» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідачів на його користь в солідарному порядку заборгованість за Рамковою угодою від 26 грудня 2007 року №3279 (кредитний договір) у розмірі 117074, 33 грн. та судові витрати.

Посилався на те, що між банком та ОСОБА_4 була укладена Рамкова угода №3279 від 26.12.2007 року, відповідно до умов якої остання отримала ліміт кредитування ліміт суми 50 000 дол. США, строком 120 місяців, з максимальною процентною ставкою 40 %. Погодившись з умовами Рамкової угоди, відповідачка отримала відповідно до договору про надання траншу №1.36499/3279 кредит в сумі 37500 дол. США, за процентною ставкою 13 % річних, строком 72 місяці.

Позивач зазначав, що відповідачка належним чином свої зобовязання за Рамковою угодою не виконувала, в звязку з чим виникла заборгованість в сумі 117074, 33 грн.

На забезпечення виконання зобовязань, між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір поруки від 26.12.2007 року №3279-ДПроку.

Згідно п.3.6 Кредитного договору передбачено, що у випадку існування прострочення погашення грошових зобовязань за цим Договором тривалістю більш ніж 40 (сорок) календарних днів Позичальник зобовязаний здійснити повне дострокове погашення кредиту не пізніше ніж через 3 банківські дні з моменту настання сорокового календарного дня прострочення незалежно від того, чи Кредитор предявив йому Вимогу, якщо інше не буде погоджено з Кредитором.

Просив задовольнити позовні вимоги, стягнути з відповідачів у солідарному порядку суму заборгованості по кредитному договору.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2013 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 та з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» заборгованість за кредитним договором №1.36499/3279 від 26.12.2007р. в сумі 117074, 33 грн. солідарно.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» судові витрати по справі у сумі 585, 38 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» судові витрати по справі у сумі 585, 38 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду в частині предявлених до нього вимог та ухвалити нове рішення про відмову позивачу в цій частині позову.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що в звязку з невиконанням зобовязань належним чином і в установлений строк відповідно до умов кредитних договорів, заборгованість має бути стягнута солідарно як з боржника так і з поручителя, як того вимагають ст. ст. 526, 527, 554,530, 629 ЦК України.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 грудня 2007 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_4 була укладена Рамкова угода, відповідно до якої між цими ж сторонами був укладений Договір про надання траншу, згідно якого ОСОБА_4 було отримано кредит в розмірі 37500 доларів США, на строк 72 місяці, зі сплатою 13 % річних.

26 грудня 2007 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки, відповідно до якого останній зобовязався відповідати за зобовязаннями ОСОБА_4, які виникли з Рамкової угоди № 3279 від 26 грудня 2007 року та Договору про надання траншу від 26 грудня 2007 року.

Згідно п. 4.1 договору поруки від 26 грудня 2007 року передбачено, що сторони цього договору встановили, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та припиняє свою дію з моменту припинення забезпеченого ним зобовязання.

В той же час, пунктом 3.6 Договору про надання траншу від 26 грудня 2007 року визначено, що у випадку існування прострочення грошових зобовязань за цим договором тривалістю більш ніж 40 (сорок) календарних днів позичальник зобовязаний здійснити повне дострокове погашення кредиту не пізніше ніж через 3 (три) банківські дні з моменту настання сорокового календарного дня прострочення незалежно від того, чи кредитор предявив йому вимогу, якщо інше не буде погоджено з кредитором.

Отже, вищевказаним договором передбачена можливість встановлення нового строку виконання зобовязання, а саме - повне дострокове погашення кредиту повинно відбутися на 44 день після прострочення грошових зобовязань.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що позичальник ОСОБА_4 належним чином свої зобовязання за кредитним договором не виконувала, в звязку з чим у неї виникла заборгованість по сплаті кредиту та відсотків, яка становить 117074, 33 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що договором поруки, яким забезпечується виконання зобов'язань відповідача ОСОБА_3 не передбачено спеціальних умов відповідальності поручителя, а отже відповідач ОСОБА_3 і поручитель відповідають перед АТ "ПроКредитБанк» як солідарні боржники.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено. що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦПК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів.

За правилом ч.1 ст.541 ЦК України солідарний обв`язок виникає у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ч.1 ст.553 цього Кодексу за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Як зазначено у ч.2 цієї статті порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі.

Частиною 1 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За правилом ч.2 ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойку, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції вірно встановив, що з позичальника та поручителів необхідно стягнути солідарно на користь позивача заборгованість за кредитним договором, оскільки взяті на себе зобовязання відповідачами не виконані.

Колегія погоджується з висновками суду першої інстанції.

Посилання апелянта на невідповідність висновків суду обставинам справи і на те, що банком не надано доказів отримання ОСОБА_2 повідомлення від кредитора про порушення позичальником взятих на себе зобовязань за кредитним договором по поверненню кредиту є безпідставні, оскільки неотримання ОСОБА_2 вимоги про повернення кредиту не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог банку про стягнення кредитної заборгованості з поручителя.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, а рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального закону.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді: