РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2015 р. Московський райсуд м. Харкова в складі головуючого судді Оксененко В.А., з участю секретаря Дмитрієвої Є.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача та визнання кредитного договору недійсним, 3 особи: ОСОБА_2, приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_3,

установив:

ОСОБА_1 звернувся до Московського райсуду м. Харкова із вищеозначеним позовом, вказавши в обґрунтування наступне.

17.12.2007 р. між ним та ПАТ КБ«ПриватБанк» (далі Банк) укладений кредитний договір №HAE2G00000034, відповідно якого він отримав в кредит 22000 доларів США, зі сплатою 11,04% річних, з терміном повернення 16.12.2027 р. У той же день, між ним, Банком та ОСОБА_2 з метою забезпечення належного виконання кредитного договору був укладений договір іпотеки квартири АДРЕСА_1. Вважає, що кредитний договір укладений із суттєвим порушенням чинного законодавства: так, при укладанні договору Банк не надав йому повну інформацію про умови надання кредиту в частині суми страхування (не наданий детальний розпис загальної, сукупної вартості з зазначенням процентної ставки, порядком обчислення процентних доходів, перелік, розмір і база розрахунку всіх комісій), не наданий графік погашення кредиту, у т.ч., в частині платежів по страхуванню. Тому, з посилкою на статті 215, 216 ЦК України просить: 1. визнати кредитний договір недійсним як укладений з недодержанням в момент вчинення правочину сторонами або однією стороною, зокрема, вимоги про те, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного судочинства, моральним засадам суспільства; 2. Зобов*язати нотаріуса зняти заборону відчуження квартири на виключити з Державного реєстру іпотек запис про обтяження майна іпотекою.

Представник банку проти задоволення позову заперечував, вказавши, що 17.12.2007 р. при укладанні кредитного договору з ОСОБА_1 Банком були виконані всі вимоги чинного законодавства, порушень Закону, у тому числі, перелічені позивачем в позові, допущено не було. ОСОБА_1 підписав угоду за власним бажанням; вся інформація, у тому числі, графік платежів, була доведена до відома Позичальника, міститься безпосередньо у самому тексті Договору; укладені договори відповідають Закону та прав позивача не порушують. На цей час набули чинності судові рішення стосовно звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості позивача по кредитним зобов*язанням.

3 особи в судове засідання не з*явились, про день, час, місце розгляду справи повідомлені належним чином і суд, за згодою сторін, розглянув справу у їх відсутності.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши надані письмові докази, приходить до наступного.

17.12.2007 р. між ПАТ КБ«ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №HAE2G00000034, відповідно якого останній отримав в кредит 22000 доларів США на ремонт нерухомості, а також 4714, 40 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою відсотків, з терміном повернення кредиту 16.12.2027 р.

Розділ 7 зазначеного кредитного договору містить детальний розпис щомісячних платежів: їх види, призначення, розмір.

У той же день, між Банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, з метою забезпечення належного виконання кредитного договору №HAE2G00000034, був укладений договір іпотеки квартири АДРЕСА_1. Договір посвідчено приватним нотаріусом ХМНО, до державного реєстру іпотек внесена запис про обтяження майна іпотекою.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Кредитний договір між Банком і позивачем укладений в письмовій формі, сторонами підписаний.

Зазначені обставини підтверджуються копіями документів, які містіться в матеріалах справи.

Викладене дозволяє суду зробити висновок, що позивач, діючи на власний ризик, самостійно звернувся до обраного ним самим банку- ПАТ КБ «ПриватБанк», висловив бажання отримати кредит в іноземної валюті та отримав гроші на умовах, які були досягнути при підписанні Договору.

По далі. Постановою № 5 ПЛЕНУМУ ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», а саме: пунктом 14 зазначено, що «При вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 10481052, 10541055), статті 1819 Закону України «Про захист прав споживачів». Зокрема, кредитний договір обовязково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК); недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його нікчемністю. При вирішенні справ про визнання кредитного договору недійсним суди повинні враховувати розяснення, наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

З іншого боку, загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені ст.203 ЦК України.

Як впливає зі змісту розділу 7 кредитного договору сума 4714,40 доларів США, отриманих ОСОБА_1 теж є кредитом, була отримана останнім на тих самих умовах, що і інша складова кредиту в розмірі 22 000 доларів США; в обмін на зобов*язання Позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в зазначені цим Договором строки (п.7.2 останнє речення).

При дослідженні доводів позивача в ході судового розгляду обставин, які свідчили б про порушення Банком закону при укладанні кредитного договору, що є підставою в порядку глави 16 ЦК України для визнання угоди недійсною, судом не встановлені, належних та допустимих доказів цього суду не надано.

За приписом ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справи.

Підсумовуючи всі обставини, встановлені по справі, можна зробити висновок, що кредитний договір, що оспорюється, не суперечить цивільному Кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, сторони під час його укладання мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало внутрішній волі, а правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що були обумовлені ним.

Керуючись ст.212-215, 88 ЦПК України, ст. 203, 215-216, 230, 547, 548, 549, 638 ЦК України, Законом України « Про захист прав споживачів», суд,-

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 Юрійовича- відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через районний суд протягом 10 днів.

СУДДЯ: В.А. ОКСЕНЕНКО.