Ухвала

іменем україни

24 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П.,Журавель В.І., Черненко В.А.
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Гніздичівського державного спиртового заводу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації у зв'язку з втратою частини заробітної плати через порушення термінів її виплати, за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_5, на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 01 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 17 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом. В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що перебував у трудових відносинах з відповідачем з 02 травня 2004 року по 01 квітня 2010 року, проте в день звільнення йому не було виплачено усіх належних до виплати сум.

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 10 серпня 2012 року на користь позивача з Гніздичівського державного спиртового заводу було стягнуто заборгованість із заробітної плати в сумі 3683,43 грн та компенсацію за невикористані відпустки в сумі 473,81 грн. Вказане судове рішення виконане відповідачем 14 січня 2014 року.

З огляду на зазначене, позивач просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку, за період з 02 квітня 2010 року по 14 січня 2014 року в сумі 39634,44 грн та 25,79 грн компенсації у зв'язку з втратою частини заробітної плати внаслідок порушення строків її виплати за період з липня 2012 року по січень 2014 року.

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 01 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 17 березня 2015 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позов задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 01 грудня 2014 року, яке ухвалою апеляційного суду Львівської області від 17 березня 2015 року, залишене без змін, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у позові суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, обґрунтовано виходив із того, що ОСОБА_4 звернувся до суду після спливу тримісячного строку, визначеного ст. 233 КЗпП України, заяви про поновлення указаного строку ним подано не було та не було наведено причин його пропущення.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 01 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 17 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:С.П. Штелик
В.І. Журавель
В.А. Черненко