Справа № 163/1960/15-ц
Провадження № 2/163/278/15
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2015 року Любомльський районний суд Волинської області в складі головуючого - судді Войтюка Л.М.

при секретарі Голядинець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Любомльської міської ради Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

в с т а н о в и в :

До суду з позовом звернувся ОСОБА_1 до Любомльської міської ради Волинської області в якій просить визнати право власності на нерухоме майно квартиру №7 розташовану по вулиці Загородній,4 в місті Любомль Волинської області за набувальною давністю.

яка належала його дружині ОСОБА_2, яка померла 29 березня 2006 року, що стверджено свідоцтвом про смерть.

Свої вимоги обґрунтував тим, що з 8 жовтня 1999 року він зареєстрований та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Цю квартиру його дружина ОСОБА_2, викупила у Любомльській ремонтно будівельній дільниці, що підтверджується договором купівлі продажу, актом передачі гуртожитку жильцям, списком жильців гуртожитку яким продавалися квартири.

Його дружинА ОСОБА_2, померла 29 березня 2006 року, що стверджено свідоцтвом про смерть.

Довідкою державного реєстратора стверджується факт скасування державної реєстрації Любомльської ремонтно-будівельної дільниці в зв»язку з ліквідацією підприємства без правонаступництва. З часу смерті ОСОБА_2 ніхто із спадкоємців не претендував на спадщину, що стверджено витягом зі спадкового реєстру. Понад десять років відкрито, добросовісно, безперервно володіє, користується та несе усі витрати по утриманню квартири.

Згідно технічного паспорта на об»єкт нерухомого майна, а саме квартиру №7 в м.Любомль по вул.Загородній,4 не було проведено державної реєстрації. За таких обставин позивач змушений звернутися до суду.

В судове засідання сторони не зявились, подавши в канцелярію суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Такод в цих заявах позивач позовні вимоги підтримав, а Любомильська міська Рада позов визнала повністю..

За таких обставин суд провів розгляд позову в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Аналізом доказів суд встановив наступні фактичні обставини.

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії 1 - ЕГ № 020792 від 30 березня 2006 року ОСОБА_2 померла 29 березня 2006 року.

Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу 1-ЕГ №292988 ОСОБА_1 та Максимук ( дівоче прізвище Волкова ) ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 06 серпня 1977 року.

Як вбачається з довідки Державного реєстратора Любомльської райдержадміністрації від 20 жовтня 2010 року № 258/03 державна реєстрація Любомльської ремонтно-будівельної дільниці скасована 28.08.2001 року у зв»язку з ліквідацією без правонаступництва.

Згідно договору продажу-купівлі від 28 березня 1996 року Акціонерне товариство відкритого типу «Волиньрембуд»(продавець) продало представникам товариства покупців гуртожитка в особі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (покупцю) приміщення гуртожитку по вул. Загородній №4 та згідно акта передачі гуртожитку від 12 квітня 1996 року цей гуртожиток був перееданий покупцю. Списком жильців вказаного гуртожитку яким продаються квартири у гуртожитку, від 19 березня 1996 року стверджено, що ОСОБА_2 викупила спірну квартиру, інші жильці викупили інші кварири у Любомльській ремонтно будівельній дільниці.

Довідкою виданою Любомльською ремонтно будівельною дільницею стверджено, що ОСОБА_2, приватизувала 28 березня 1996 року житлове приміщення в АДРЕСА_1, сплативши за нього 22 мільйони 544 тисячі 886 крб. 25 коп.

Інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна від 20.08.2015р., з ОСОБА_6 зі спадкового реєстру від 15.07.2015р. стверджено, що відомості щодо нерухомого майно (квартиру №7 розташовану по вулиці Загородній,4 в місті Любомль Волинської області), відомості відсутні.

Згідно з ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно ст. 227 ЦК України (в редакції 1963р.) договір купівлі- продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин, та підлягає державній реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Відповідно ч.2 ст 182 ЦК України державна реєстрація прав на нерухомість і правочиниів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов»язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Згідно ч.3 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту реєстрації.

Отже, договір купівлі продажу вказаної квартири від 21 березня 1996 року нотаріально не посвідчувався і не реєструвався, а тому ОСОБА_2 (покійна дружина позивача) за життя не набула права власності на цю квартиру.

Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України, особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років …, набуває право власності на це майно(набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно з п.8 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України правила ст.344 даного закону поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим законом.

Відповідно до довідки Любомльської міської ради Любомльського району Волинської області № 1228 від 20.05.2014 року АДРЕСА_2 проживали з 8.10. 1999 року та були зареєстровані позивач та ОСОБА_2 (яка не набула права власності на цю квартиру) і померла 29.03.2006 року.

Отже, позивач добросовісно заволодів чужим майном (спірною квартирою) і продовжує відкрито, безперервно володіти вказаним нерухомии майном з 8.10. 1999 року, тобто більше десяти років.

Крім того, згідно з п.8 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України правила ст.344 Цивільного Кодексу України поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим законом, тобто з 1 січня 2001 року.

Таким чином, позов слід задовольнити повністю тобто слід визнати за позивачем право власності на вказану квартиру за набквальною давністю, що не суперечить закону.

Керуючись ст.ст. 174, 213- 215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку набувальної давності право власності на квартири №7, по вулиці Загородній, №4 в місті Любомль Волинської області загальною площею 75,1 кв.м, житловою площею 38,9 кв.м. і складається з трьох кімнат , кухні вбиральні коридору кладової, котельні.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення протягом 10 днів з дня його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий : суддя Л.М.Войтюк