Справа № 344/1625/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1231/2015
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Бойчук І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів Вакарук В.М., Горейко М.Д.,

секретаря Драганчук У.М.,

з участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» на рішення Івано-Франківського міського суду від 30 квітня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 30 квітня 2015 року відмовлено в задоволенні позов Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Апелянт незгідний з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій зазначає що воно є незаконним винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права, за недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції, помилково дійшов висновку, що банком пропущено строки позовної давності. З таким висновком суду не можна погодитись.

Посилання суду першої інстанції на пропуск строку позовної давності свідчить про неповне з'ясування обставин справи під час дослідження доказів та невідповідність висновків суду цим обставинам. За Умовами та правилами надання банківських послуг кредит виданий на строк дії кредитної картки, яку відповідач отримав 19.04.2006 року. Після закінчення строку дії картки, на вимогу клієнта видається нова картка, якщо від нього не надійшла заява про закриття картрахунку (п. п. З.1.1., 3.1.2., 3.1.3 Умов). Із матеріалів справи вбачається, що з моменту укладання кредитного договору, ніхто зі сторін не заявив про намір його припинити, і заява до банку від позичальника не надходила.

Строк дії договору 12 місяців і він продовжується на той же строк, якщо жодна із сторін не інформує про припинення його дії, та відповідає строку дії кредитної карти, що передбачено заявою та п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг.

По закінченню строку дії відповідна карта продовжується банком на новий строк.

Суд належним чином не перевірив доводів, які мають значення для правильного вирішення справи, не надав належної оцінки наявним у справі доказам, зокрема, умовам договору щодо його дії, не перевірив належним чином строку дії кредитної картки.

Згідно інформації з програмного комплексу щодо карти/рахунку, стан рахунку є відкритим, та вказано строк дії карти 04/11, тобто строк дії картки до квітня місяця 2011 року. Керуючись правовою позицією ВСУ яка викладена в постанові від 19 березня 2014 року № 6-14цс14 приходить до висновку, що перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦКУ), тобто з 01.05.2011 року. Банком подано позовну заяву до суду 04.02.2014 року, тобто в межах строку позовної давності.

Суд першої інстанції не з'ясував строк дії картки і передчасно відмовив у позові.

Суд не звернув увагу на п. 9.12. умов щодо пролонгації договору. Зобов'язання які не виконані у межах річного строку дії договору є пролонгованими і продовжують існувати.

Висновок суду про застосування позовної давності за всіма вимогами банку не можна погодитися, оскільки він ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвали нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити в повному обсязі.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.04.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір б/н, який складається з заяви клієнта, Умов надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою та Тарифами банку, за умовами якого відповідач отримала кредитну картку Універсальна з кредитним лімітом у розмірі 4000грн. під 36% річних (а.с.8-12,71-72).

Умовами та правилами надання банківських послуг (на російській мові) передбачено строк дії кредитної картки (п.3), відповідальність сторін, в тому числі штрафні санкції.

Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 31.12.2013 року відповідач має заборгованість у сумі 21 887.91 грн., а саме 3964.48 грн. тіло кредиту, 17923.43 грн. відсотки за користування кредитом, 1303.79 грн. штрафних санкцій (а.с.5-7), однак з врахуванням стягнених за судовим наказом коштів в сумі 5812.07грн. борг становить 17379.63 грн.

Судовим наказом стягнуто борг в цілому станом на 09.12.2007 року, який вже включав в себе тіло кредиту, відсотки на ту дату та неустойку. При цьому суд у рішенні зазначив, що детального розрахунку боргу з 10.12.2007 року по день подання позову позивач не надавав, обмежившись відрахуванням суми стягнутої судовим наказом.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

В наданих позивачем Тарифах термін внесення платежів відповідачем до 25 числа місяця наступного за звітним.

Таким чином, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

З матеріалів справи та доданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_2 перестала виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту з 09.11.2006 року (а.с.5), а 05,08.02.2013 року позивач без згоди відповідача списав з іншої соціальної картки, виданої цим же банком, належні відповідачу 16.40грн. та 181.5 грн. відповідно, і 11.03.2013 р. списано 181.5 грн., 29.05.2013р. - 0.77 грн. Кошти знімалися з соціальної картки (рахунок відкритий в КБ «Приватбанк») на яку вона отримує допомогу як одинока мати в розмірі 385.8грн. (а.с.76), тобто переривання позовної давності самими відповідачем чи її діями не було.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою правомочною особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами кожного 25 числа місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Останній платіж здійснено позичальником ОСОБА_2 09.11.2006 року.

Зі змісту судового наказу Івано-Франківського міського суду від 31 березня 2008 року позивач реалізував своє право на звернення до суду і стягнуто судом з ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором в сумі 5812.07 грн.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що і після винесення судом даного наказу на його виконання відповідачкою жодного разу не проводилося погашення заборгованості і з цього часу банк у трирічний строк не звертався до суду за захистом порушеного права.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Натомість позовна заява подана позивачем до суду 04.02.2014 року. З врахуванням застосованої відповідачем позовної давності, суд відмовив у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що рішення судом першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його законності і обґрунтованості. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307,308,313-315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 30 квітня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: І.В. Бойчук

В.М. Вакарук

М.Д. Горейко