печерський районний суд міста києва
Справа № 757/8123/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2015 року Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді - Козлова Р.Ю.,

при секретарі - Скирді В. Є., Іваненко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Головне управління юстиції в м. Києві про визнання права власності на обов'язкову частину в спадковому майні, визнання права власності на майно набуте під час шлюбу, припинення права власності та стягнення грошової суми,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання за ним права власності на обов'язкову частину в спадковому майні, визнання права власності на майно набуте під час шлюбу, припинення права власності та стягнення грошової суми.

В ході розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги та просив суд визнати за ним право власності на частину у спільному майні подружжя, а саме: 1/2 частину садового будинку АДРЕСА_1 та 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0618 га., яка розташована на території С/Т «Світанок», Червономотовилівської сільської Ради; визнати за ним право власності на обов'язкову частку у спадковому майні, яке належало спадкодавцю ОСОБА_4, а саме: 1/4 частину садового будинку АДРЕСА_1 та 1/4 частину земельної ділянки площею 0,0618 га., яка розташована на території С/Т «Світанок», Червономотовилівської сільської Ради; визнати за ним право власності на 1/3 частину двокімнатної ізольованої квартири АДРЕСА_2, житловою площею 39, 0 кв.м., загальною площею 71,4 кв.м., яка належить йому на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням справами Верховної Ради України 22 квітня 1993 року; припинити право власності відповідача на наступне майно, яке належить йому в порядку спадкування за законом: 1/4 частину квартири АДРЕСА_2, 1/4 частину садового будинку АДРЕСА_1 та 1/4 частину земельної ділянки площею 0,0618 га., яка розташована на території С/Т «Світанок», Червономотовилівської сільської Ради; визнати за ним право власності на наступне майно, що належало ОСОБА_2: 1/4 частину квартири АДРЕСА_2, 1/4 частину садового будинку АДРЕСА_1 та 1/4 частину земельної ділянки площею 0,0618 га., яка розташована на території С/Т «Світанок», Червономотовилівської с. Ради; стягнути з нього на користь відповідача 440977 гривень 50 копійок, шляхом надання йому дозволу зняти з депозитного рахунку суду наведену суму, як компенсацію за його частку власності у наступному майні: 1/4 частину квартири АДРЕСА_2, 1/4 частину садового будинку АДРЕСА_1 та 1/4 частину земельної ділянки площею 0,0618 га., яка розташована на території С/Т «Світанок», Червономотовилівської сільської Ради та стягнути з відповідача на його користь 9562 грн. 50 коп. безпідставно отриманих ним у ДП «Спеціалізоване видавництво «Либідь»», як авторський гонорар спадкодавця.

В обґрунтування пред'явлених вимог послався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина ОСОБА_4, в зареєстрованому шлюбі з якою він перебував з 30 квітня 1953 року. Відповідач - його племінник, є спадкоємцем за заповітом після смерті його дружини, а позивач як спадкоємець за законом першої черги має право на обов'язкову частку в спадщині.

Позивач зазначає, що під час шлюбу з спадкодавцем він набув садовий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0618 га., на якій знаходиться цей садовий будинок, оскільки цей будинок та земельні ділянки зареєстровані на ім'я його дружини, то 1/2 частина цих об'єктів нерухомого майна належать йому, як майно набуте подружжям під час шлюбу, а інші 1/2 частини будинку та земельної ділянки увійшли до складу спадкового майна. Також до складу спадкового майна увійшли 1/2 частина двокімнатної квартири АДРЕСА_2 та 1/2 частина грошових коштів, які знаходились в банківських установах на депозитних рахунках його дружини. Також вказує, що він та відповідач звернулись з заявами до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, але він отримав тільки свідоцтва про право власності на 1/2 частину грошових вкладів, як на майно набуте під час шлюбу та свідоцтво про право на спадкове майно на 1/4 частину грошових вкладів, а свідоцтво про право на спадщину на частину квартири, садового будинку та земельної ділянки він не отримав, оскільки відповідач відмовився надати правовстановлюючі документи на це нерухоме майно, які знаходились в нього.

Позивач також зазначає, що відповідач утримує у себе та не надає йому свідоцтво про право власності на спірну квартиру, згідно якого він є власником 1/3 частини цієї квартири, тому просить суд визнати за ним право власності на цю частину квартиру.

Також позивач вважає, що він та відповідач набули право власності на спадкове майно, і його частка права власності на квартиру, садовий будинок та земельну ділянку, що є предметами спору, всього складає 3/4 частини, а частка відповідача у цьому майні складає 1/4 частину і є незначною, виділити її в натурі не можливо, користування разом з відповідачем цим майном також неможливо, тому він вважає що є підстави визначені законом для позбавлення відповідача його частки у спільному майні шляхом виплати грошової компенсації.

Серед іншого позивач зазначає, що відповідач безпідставно отримав 12750 грн. у ДП «Спеціалізоване видавництво «Либідь»», як авторський гонорар спадкодавця, оскільки 1/2 частина від цієї суми належить йому, як майно подружжя а на 1/4 частину від цієї суми він має право, як на обов'язкову частку у спадковому майні, тому просить стягнути з відповідача 9562 грн. 50 коп., які становлять 3/4 частини від зазначеної суми отриманої відповідачем.

У судовому засіданні представник позивача підтримав проявлені вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні проти позову заперечував частково та надав в ході розгляду справи письмові заперечення на позов, в яких вказав на те, що він заперечує проти вимог в частині порядку визначення частки у спадковому майні та в частині позбавлення відповідача права на спадщину за заповітом. Також зазначив в обґрунтування своїх заперечень послався на те, що суд на власний розсуд повинен визначити частку на яку необхідно зменшити розмір обов'язкової частки позивача у спадщині на підставі ч.1 ст. 1241 ЦК України, оскільки позивач останнім часом однією сім'єю зі спадкодавцем не проживав, перебуваючи на дачі у садовому будинку, спадкодавця не доглядав, а також не брав участі в здійсненні його поховання, витрати на організацію поховання спадкодавця взяв на себе відповідач, а догляд за спадкодавцем до його смерті здійснювала дружина відповідача ОСОБА_6 Також зазначав, що відповідач готовий до відступлення своєї частки у спадковому майні як незначної за умови внесення позивачем на депозитний рахунок суду грошових коштів у сумі 461 413,5 грн. Також відповідач не погоджувався з позивними вимогами в частині визнання за позивачем права власності на 1/2 частину садового будинку та земельної ділянки на якій він знаходиться, мотивуючи це тим, що земельна ділянка була приватизована на ім'я спадкодавця, а тому не може бути спільною власністю подружжя, як майно набуте під час шлюбу, а в садовому будинку також не має частки власності позивача, як в спільному майні подружжя, оскільки, згідно заповіту спадкодавець заповіла відповідачу усе належне їй на день смерті майно, а садовий будинок згідно правовстановлюючого документу належав тільки спадкодавцю, тому до складу спадкового майна повинен увійти весь садовий будинок, а не його частина, бо така була воля спадкодавця. Щодо визначення часток у спадщині сторін на спірну квартиру зазначених у позові, представник позивача не заперечував, та не заперечував проти позбавлення відповідача права на 1/4 частину цієї квартири та отриманням грошової компенсації за неї. Також представник позивача частково заперечував проти стягнення з відповідача безпідставно отриманого авторського гонорару який належав спадкодавцю та зазначав, що авторський гонорар є особистою власністю спадкодавця та має бути розподілений між спадкоємцями порівну, тобто по 1/2 частині. Зазначав, що позовна заява може бути задоволена судом частково в частині визнання права власності позивача на обов'язкову частку у спадковому майні, однак лише після встановлення судом зменшеного розміру такої частки, відповідач також не буде заперечувати проти припинення його права власності на його частку у спадковому майні за відповідної компенсації з боку позивача, встановленої за результатами судової експертизи з визначення вартості спадкового майна.

Представник відповідача ОСОБА_6 вищевказану позицію підтримала.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься письмова заява представника третьої особи про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши думку у часників процесу, показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач перебував в зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 1953 року ОСОБА_4.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

19 лютого ОСОБА_4 на користь відповідача було складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом другої Київської нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №6-224.

Позивач як спадкоємець першої черги за законом має право на обов'язкову частку у спадщині у відповідності до вимог ст. 1241 ЦК України, і його частка становить 1/2 частину від спадкового майна.

З матеріалів спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_4 Другою київською державною нотаріальною конторою, вбачається, що позивачем та відповідачем в установленому законом порядку були подані заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_4 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Під час шлюбу позивача з ОСОБА_8 було набуто та зареєстровано в установленому законом порядку на її ім'я садовий будинок АДРЕСА_1. Тому 1/2 частину цього садового будинку відповідно до вимог ст. ст. 61, 63, 70 СК України, належить позивачу.

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю від 10 червня 1998 року, земельна ділянка площею 0,0618 га., на якій знаходиться наведений вище садовий будинок, належить ОСОБА_4 Цей державний акт було видано на підставі рішення Червономотовиловської сільської ради народних депутатів 4 сесії 22 скликання від 24 лютого 1996 року.

У пункті 18-2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004 р. (зі змінами внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року №2) роз'яснено, що відповідно до положень статей 81,116 ЗК України окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК України, 377 ЦК України.

Оскільки судом встановлено, що 1/2 частина садового будинку належить позивачу, як майно що набуте під час шлюбу, то й відповідно 1/2 частина від земельної ділянки площею 0,0618 га., на якій знаходиться цей садовий будинок, також належить позивачу, як спільне сумісне майно подружжя.

З огляду на викладене позовні вимоги про визнання права власності на 1/2 частину садового будинку та 1/2 частину земельної ділянки, як на спільне майно подружжя, підлягають задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_8 увійшло: 1/2 частина ізольованої двохкімнатної квартира АДРЕСА_2; 1/2 частина садового будинку АДРЕСА_1; 1/2 частина земельної ділянки площею 0,0618 га., яка розташована на території С/Т «Світанок», Червономотовилівської сільської Ради та 1/2 частина авторського гонорару, що належав спадкодавцю.

З наявної в матеріалах спадкової справи вбачається, що позивач отримав свідоцтво про право власності на 1/2 частину грошового вкладу з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, як на майно набуте подружжям за час шлюбу та отримав свідоцтво про право власності на спадкове майно на 1/4 від вказаних грошових вкладів, які знаходились на рахунках спадкодавця. У видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частини спірних квартири, садового будинку та земельної ділянки позивачу відмовлено нотаріальною конторою, оскільки спадкоємцями не надано до правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності спадкодавця на зазначене нерухоме майно.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємці, тобто позивач та відповідач, в установленому законом порядку звернулись до державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, тому набули право на спадкове майно.

В обґрунтування свої заперечень, представник позивача посилаючись на вимоги частини 1 ст. 1241 ЦК України послався на те, що судом повинно бути зменшено розмір у обов'язковій частці позивача та покладається на розсуд суду у визначенні зменшеної частки у спадковому майні позивача. Разом з цим, відповідач із зустрічними вимогами про зменшення розміру частки позивача у спадщині, в установленому законом порядку не звертався, відтак не може бути прийнятою до уваги судом, оскільки відповідно до вимог процесуального закону, суд вирішує спір лише в межах пред'явлених сторонами вимог.

З наведених підстав, суд не приймає до уваги як належні та допустимі докази показання свідків, які допитані у судовому засіданні.

З огляду на викладене, позовні вимоги позивача про визнання права власності на 1/4 частину квартири, 1/4 частину садового будинку та 1/4 частину земельної ділянки, в порядку спадкування за законом, підлягають задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням справами Верховної Ради України 22 квітня 1993 року, яке зареєстроване в Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, позивач є власником 1/3 частини двохкімнатної квартира АДРЕСА_2. Як зазначив суду представник позивача, оригінал даного свідоцтва знаходиться у відповідача, він це свідоцтво позивачу не дає, до нотаріальної контори його не пред'являє. В матеріалах справи наявний висновок Начальника сектору ВКР Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві від 14 лютого 2014 року, в якому встановлено, що у відповідача знаходиться наведений документ на квартиру і він відмовляється надати його позивачу та довідка державного нотаріуса від 7 квітня 2014 року, якою він рекомендує позивачу звернутися до суду.

Згідно частин 1 та 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

У відповідності до вимог ст. 392 ЦК України, власник майна, може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Факт утримання відповідачем правовстановлюючого документа на квартиру, що є предметом спору, тобто свідоцтва про право власності на неї, позбавляє позивача його законного права на розпорядження своєю часткою в квартирі, визначеною в цьому свідоцтві. Дублікат свідоцтва позивач не має можливості отримати, оскільки його оригінал не втрачений. А тому суд дійшов висновку, що відповідач, утримуючи у себе цей правовстановлюючий документ, по суті не визнає право власності позивача на відповідну частку в квартирі, незаконно позбавляючи його розпоряджатись нею. А таке порушення і невизнання цивільного права відповідно до вимог ст. 15 ЦК України підлягає судовому захисту і тому вимоги позивача про визнання права власності за ним на 1/3 частину квартири, що є предметом спору підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивачеві всього належить 3/4 частин квартири АДРЕСА_2, відповідачеві належить 1/4 частина цієї квартири. Також позивачу належить 3/4 частини садового будинку та земельної ділянки, які є предметом спору. А відповідачу належить 1/4 частина цього садового будинку та земельної ділянки.

Згідно ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

- частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

- річ є неподільною;

- спільне володіння і користування майном є неможливим;

- таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

З матеріалів справи вбачається, що спірна квартира для позивача є єдиним постійним місцем проживання, частка відповідача в квартирі не є значною, та не може бути виділена в натурі, відповідач не заперечує проти отримання грошової компенсації за частку в квартирі та припинення його права власності на цю квартиру.

Також з матеріалів справи вбачається, що у зв'язку з конфліктною ситуацією що склалась між сторонами, вони не можуть сумісно користуватись садовим будинком та земельною ділянкою, що є предметом спору. Частка відповідача у цьому будинку та земельній ділянці є незначною та не може бути виділена в натурі.

Згідно висновку експертів за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи №12597/12598/14-43 від 6 лютого 2015 року, дійсна (ринкова) вартість двохкімнатної житлової квартири НОМЕР_1, загальною площею 71,4 кв.м, в будинку АДРЕСА_3, станом на дату оцінки, складає 1 562 800 гривень; дійсна (ринкова) вартість садового будинку (літера «А»), загальною площею 32,7 кв.м, з господарськими будівлями і спорудами, розташованими на земельній ділянці АДРЕСА_1, станом на дату оцінки, складає 158 560 гривень; дійсна (ринкова) вартість земельної ділянки №159, загальною площею 0,618 га (цільове призначення - для садівництва), розташованої по вулиці АДРЕСА_1, станом на дату оцінки, складає 42 550 гривень.

Згідно платіжного доручення №5967_23 від 23 червня 2015 року позивачем внесено на депозитний рахунок Печерського районного суду м. Києві грошову суму у розмірі 440977 гривень 50 копійок для відшкодування вартості за частки відповідача у спірному майні.

Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 про припинення права на частку власності у спільному майні шляхом виплати грошової компенсації підлягають задоволенню.

Із відповіді від 24 червня 2014 року Державного підприємства «Спеціалізоване видавництво «Либідь»», вбачається, що гонорар в розмірі 5250 гривень та 7500 гривень, що належав ОСОБА_4 за видання двох підручників, 18 січня 2014 року отримав відповідач ОСОБА_9

У пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що до складу спадщини входять майнові права інтелектуальної власності, чинні на час відкриття спадщини (право на отримання винагороди за використання твору, право на відтворення, опублікування і розповсюдження авторських творів, право на оформлення винаходу, корисної моделі тощо).

Відповідно до вимог ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

В той же час, 1/2 частина від наведеної суми належить позивачу, як майно подружжя набуте під час шлюбу, а інша 1/2 частина від цієї суми увійшла до спадкового майна після смерті ОСОБА_4, і тому на 1/4 частину від гонорару позивач має право отримати, як на обов'язкову частку в спадковому майні.

Таким чином вимоги про стягнення з позивача 9562 грн. 50 коп. також підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, оскільки суд задовольняє позов, судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 3654 грн. також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 15, 57, 60, 88, 208-209, 212-215, 223, 294-296 ЦПК України, ст.ст. 61,63, 70 СК України, ст.ст. 319, 358, 365, 392, 1241, 1268 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Головне управління юстиції в м. Києві про визнання права власності на обов'язкову частину в спадковому майні, визнання права власності на майно набуте під час шлюбу, припинення права власності та стягнення грошової суми - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину садового будинку АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0618 га, (цільове призначення - для садівництва, кадастровий номер: НОМЕР_2), яка розташована на території АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину садового будинку АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину земельної ділянки площею 0,0618 га, (цільове призначення - для садівництва, кадастровий номер: НОМЕР_2), яка розташована на території АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2.

Припинити право власності ОСОБА_2 на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2.

Припинити право власності ОСОБА_2 на 1/4 частину садового будинку АДРЕСА_1

Припинити право власності ОСОБА_2 на 1/4 частину земельної ділянки площею 0,0618 га, (цільове призначення - для садівництва, кадастровий номер: НОМЕР_2), яка розташована на території АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину садового будинку АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину земельної ділянки площею 0,0618 га, (цільове призначення - для садівництва, кадастровий номер: НОМЕР_2), яка розташована на території АДРЕСА_1

Виплатити ОСОБА_2 внесені ОСОБА_1 в рахунок компенсації за припинення права власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2; 1/4 частину садового будинку АДРЕСА_1; 1/4 частину земельної ділянки площею 0,0618 га, яка розташована на території АДРЕСА_1 грошові кошти в розмірі 440 977,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 9 562,50 грн. авторського гонорару.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 3 654,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ