У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Мартинюка В.І., Мостової Г.І.,

Наумчука М.І., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк Вікторія Костянтинівна, Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, про визнання частини правочину недійсним та за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_7, про стягнення неустойки та збитків, завданих порушенням договору, зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_9, яка діє від імені ОСОБА_3, на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 3 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 8 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом. Зазначала, що 23 липня 2007 року між ОСОБА_6, ОСОБА_7 (менеджери), з однієї сторони, та ОСОБА_4, ОСОБА_5, які діяли від імені малолітньої на той час дочки ОСОБА_3, з другої сторони, яка за договором іменується - спортсмен, був укладений нотаріально посвідчений договір про надання менеджерських послуг спортсмену, а 3 квітня 2009 року між сторонами укладено додатковий договір, предметом якого є передача всіх прав, пов'язаних зі спортивною діяльністю спортсмена менеджерам, а останні зобов'язались здійснювати їх відповідно до умов і цілей договору, а також сприяти створенню умов для спортивної діяльності спортсмена. Посилаючись на те, що правочин було вчинено представниками з перевищенням повноважень, оскільки ними визначені обов'язки для спортсмена і після досягнення нею повноліття, тобто коли її представництво батьками, як законними представниками, в силу закону припинилось, після набуття повноліття цей договір нею не схвалений, дій на його виконання вона не здійснювала, просила задовольнити позов.

У липні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом в якому зазначав, що спортсмен систематично порушує взяті на себе зобов'язання: бере участь у міжнародних тенісних турнірах без погодження з ним, отримує за участь та перемоги в них гарантовані і призові грошові суми (виграші) та не погашає заборгованості перед ним. Він має право на відшкодування заборгованості у розмірі 63 % від кожної отриманої грошової суми (тобто 90 %, що належать йому як одному з менеджерів від 70 %, які повинна була сплатити спортсмен). Оскільки зобов'язання за договором належним чином не виконуються, таке є підставою для стягнення штрафу в розмірі 1 % від розміру заборгованості за кожен день прострочення. Тому, просив задовольнити позов.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2014 року вказані позови об'єднано в одне провадження.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 3 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 8 квітня 2015 року, в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено. Позов ОСОБА_6 задоволено. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 заборгованість у розмірі 2 040 282 грн 23 коп., штрафні санкції - 18 312 303 грн 93 коп. Зобов'язано ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 виконувати зобов'язання перед ОСОБА_6 за договором про надання менеджерських послуг спортсмену та додатковим договором від 3 квітня 2009 року: оперативно надавати відповіді на пропозиції ОСОБА_6 згідно з п. 2.3.3 вказаного договору; у період дії вказаного договору не укладати ніяких інших договорів, контрактів, угод (як письмових так і усних) із третіми особами, які прямо або побічно дублюють або замінюють права та обов'язки сторін за вказаним договором; у період дії вказаного договору не укладати ніяких інших договорів, контрактів, угод (як письмових так і усних), які пов'язані зі спортивною (як аматорською, так і професійною) діяльністю ОСОБА_3 без одержання письмової згоди ОСОБА_6; не приймати участь у рекламних заходах, зокрема вказаних у п. 2.3.11 указаного договору, без попереднього узгодження й одержання письмового дозволу ОСОБА_6; негайно повідомляти ОСОБА_6 про всі пропозиції, що надійшли, які стосуються інших цивільно-правових договорів або участі в турнірах або змаганнях, пов'язаних зі спортивною (як аматорською, так і професійною) діяльністю ОСОБА_3 Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_9, яка діє від імені ОСОБА_3, звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_3 та відмову в задоволенні позову ОСОБА_6

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що договір про надання менеджерських послуг спортсмену від 23 липня 2007 року та додатковий договір до нього від 3 квітня 2009 року укладені з дотриманням положень ч. 2 ст. 177 СК України, ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» та є підставою виникнення передбачених у них для ОСОБА_3 обов'язків.

Задовольняючи позов ОСОБА_6, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із невиконання ОСОБА_3 зобов'язань за оспорюваним договором, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з останньої на користь ОСОБА_6

Проте повністю погодитись із висновками судів не можна.

Судами встановлено, що 23 липня 2007 року між ОСОБА_6, ОСОБА_7 (менеджери), з однієї сторони, та ОСОБА_4, ОСОБА_5, які діяли від імені малолітньої на той час дочки ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1), з другої сторони, був укладений договір про надання менеджерських послуг спортсмену, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К., зареєстрований у реєстрі № У-600.

Відповідно до п. 1.1. зазначеного договору спортсмен передає усі права, пов'язані зі своєю спортивною (як аматорською, так і професійною) діяльністю, у тому числі право на використання імені, іміджу, слави і ділової репутації, а також рекламно-комерційні права менеджерові/рам, а менеджер/ри зобов'язується їх здійснювати відповідно до умов і цілей даного договору, а також сприяти створенню сприятливих умов для спортивної (як аматорської так і професійної) діяльності спортсмена.

Згідно із п. 6.1 вказаного договору такий набирає чинності з моменту його підписання сторонами й діє протягом десяти років з моменту його підписання та нотаріального посвідчення, але в будь-якому разі до виконання сторонами своїх обов'язків.

3 квітня 2009 року між ОСОБА_6, ОСОБА_7, з однієї сторони, та неповнолітньою ОСОБА_3 і її батьками: ОСОБА_4, ОСОБА_5, за згодою яких діяла неповнолітня, з другої сторони, був укладений додатковий договір до договору про надання менеджерських послуг спортсмену від 23 липня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К., зареєстрований у реєстрі № 1414.

У зазначеному договорі п. 6.1 викладено в новій редакції, а саме: «Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами й діє до двадцять третього липня дві тисячі вісімнадцятого року з моменту його підписання та нотаріального посвідчення, але в будь-якому разі до виконання Сторонами своїх обов'язків».

В указаному договорі також викладено в новій редакції п. п. 7.8, 7.9.

Відповідно до п. п. 7.8, 7.9 додаткового договору менеджерський гонорар визначає суму, що підлягає до сплати менеджерові/ам спортсменом, обчислювану в процентах від отриманого доходу в результаті спортивної (як аматорської, так і професійної) діяльності. Відповідно до умов даного договору спортсмен зобов'язується виплатити менеджерові/ам менеджерський гонорар у наступному розмірі з урахуванням п. 8.1 договору: 30 % від усього доходу, отриманого в грошовому еквіваленті в будь-якій грошовій одиниці відповідно до чинного законодавства України; 30 % від усього доходу, отриманого в грошовому еквіваленті, але в кожному разі віднесеного до розуміння доходу відповідно до цього договору. У результаті одержання доходу від участі в рекламі, демонстрації й клінічному застосуванні товарів, теле- і радіопередач і інших варіантах використання імені, зовнішності або голосу в засобах масової інформації, у виданні книг і виробництві художніх фільмів, по кожному факту одержання доходу спортсменом, останній виплачує менеджерам гонорар у розмірі 30 % від грошової оцінки доходу в частках, що вказані в п. 8.1 договору.

Висновки судів про те, що оспорювані договори є підставою виникнення передбачених у них для ОСОБА_3 обов'язків і після досягнення нею повноліття передчасні.

Згідно із ч. 1 ст. 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Частиною 1 статті 34 ЦК України встановлено, що повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття).

Відповідно до ст. 242 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Із аналізу зазначених норм матеріального права випливає, що зобов'язання, взяті батьками щодо дітей, які не були схвалені ними після досягнення повноліття, припиняють дію в частині відносин сторін зобов'язань, які виникли після повноліття, а договір після цієї події не породжує будь-яких прав і обов'язків для повнолітньої, оскільки батьки є законними представниками дитини до повноліття і не можуть визначати права та обов'язки дитини після цього.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 32 ЦК України фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами.

Таким чином, ОСОБА_3 мала право розпоряджатися своїми доходами на час укладення додаткового договору, у спосіб, визначений ним, оскільки на той час досягла чотирнадцяти років.

Згідно із ч. 2 ст. 32 ЦК України інші правочини, крім зазначених у ч. 1 цієї статті, вчиняються неповнолітньою за згодою батьків (усиновлювачів).

Із змісту додаткового договору не вбачається, що неповнолітня за згодою батьків брала на себе будь-які інші зобов'язання, крім визначення строку дії основного договору і порядку визначення та сплати менеджерського гонорару.

Вказівка в додатковому договорі на те, що спортсмен бере на себе зобов'язання, вказані в договорі від 23 липня 2007 року і погоджується з його умовами, відсутня.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, суди наведеного не врахували, не з'ясували, які обов'язки виникли у ОСОБА_3 відповідно до укладених договорів та в яких межах вона має їх виконувати, не перевірили, чи були схвалені нею укладені договори, чи вчиняла остання дії, що свідчать про прийняття їх до виконання, з урахуванням положень ст. 242 ЦК України та дійшли передчасного висновку про обов'язок ОСОБА_3 виконувати їх умови в повному обсязі.

Не можна погодитися з висновками судів і в частині вирішення позову ОСОБА_6 навіть за наявності підстав вважати, що ОСОБА_3 зобов'язана виконувати умови договорів.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір.

Відповідно до п. 7.2 договору менеджер/ри оплачує/ють вартість тих заходів, які пов'язані із забезпеченням спортивної (як аматорської, так і професійної) діяльності спортсмена. Розрахунки по кожному конкретному заходу провадяться відповідно до акта, що підписується менеджером/рами і представниками спортсмену/спортсменом. Вартість оплачених заходів менеджером/рами відносно спортсмена дорівнює вартості виниклої заборгованості спортсмена перед менеджером/рами.

Згідно із п. 7.6 договору від 23 липня 2007 року спортсмен зобов'язується відшкодовувати заборгованість перед менеджером/рами після одержання доходу до її повного погашення у відповідності з наступними умовами: у результаті одержання доходу від усіх без винятку видів прямо або побічно отриманих спортсменом виплат і винагород будь-якого роду, в тому числі всіх без винятку виплат і винагород від виступів у тенісних змаганнях (у тому числі всіх без виключень гарантованих і призових грошових сум), від контрактів на участь у командних змаганнях, гарантованих виплат за участь у турнірах, від авторських відрахувань і роялті, гонорарів, нерухомого майна, збуту товарів, винагороди за стимулювання збуту товарів, подарунків (якщо грошова оцінка подарунка перевищує 25 000 грн, майна й будь-яких зароблених або отриманих у подарунок предметів незалежно від їхньої вартості, але в кожному разі отриманих у результаті спортивної (як аматорської, так і професійної) діяльності, по кожному факту одержання доходу спортсменом; а також у результаті одержання доходу від участі в рекламі, демонстрації й клінічному застосуванні товарів, у теле- і радіопередачах і інших варіантах використання імені, зовнішності або голосу в засобах масової інформації, у виданні книг і виробництві художніх і інших фільмів, по кожному фату одержання доходу спортсменом, останній відшкодовує менеджеру/рам заборгованість у розмірі 70 % від грошової оцінки кожного отриманого виду доходу.

Відповідно до п. 7.14. договору несплата спортсменом заборгованості перед менеджером/рами після одержання доходу є підставою нарахування штрафу у розмірі 1 % від розміру заборгованості за кожний день прострочення.

Визначаючи заборгованість ОСОБА_3 перед ОСОБА_6 в розмірі 157 535,91 доларів США (118 901,16 доларів США та 38 634,75 доларів США), суди водночас дійшли висновку про обчислення штрафних санкцій із суми 387 382 долари США, хоча штрафні санкції можуть бути застосовані лише щодо тієї заборгованості, розмір якої до сплати визначений відповідно до п. 7.6 договору і яка не була сплачена спортсменом.

З поданих ОСОБА_6 доказів не вбачається, що у ОСОБА_3, з урахуванням її доходів та частки в них, яка має бути спрямована на погашення заборгованості, виник обов'язок по сплаті 387 382 доларів США.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Стягуючи із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 заборгованість, суди першої та апеляційної інстанцій не з'ясували які і коли спортсмен повинна була сплатити суми на її погашення та початок прострочення.

Дійшовши висновку про участь ОСОБА_3 у змаганнях без погодження ОСОБА_6, суди виходили з того, що виграш спортсмена склав 188 372 долари США відповідно до засвідчених перекладів офіційного щорічного видання Міжнародної федерації тенісу (International Tennis Federation) «Рік МФТ 2012» («The ITF Year 2012) та офіційного сайту Асоціації жіночого тенісу (WTA) за період з 9 червня 2014 року по 6 жовтня 2014 року.

З урахуванням п. 7.6 договору спортсмен зобов'язується відшкодовувати заборгованість перед менеджером/рами після одержання доходу, проте в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази, які б підтверджували одержання спортсменом доходу.

Засвідчені переклади офіційного щорічного видання Міжнародної федерації тенісу (International Tennis Federation) «Рік МФТ 2012» («The ITF Year 2012) та офіційного сайту Асоціації жіночого тенісу (WTA) за період з 9 червня 2014 року по 6 жовтня 2014 року не є належними та допустимими доказами на підтвердження отримання ОСОБА_3 доходів.

Як установлено судами та вбачається із матеріалів справи, 17 листопада 2009 року ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_6 в рахунок фінансування ОСОБА_3 за договором про надання менеджерських послуг 378 382 доларів США, про що склала розписку (а. с. 60, т. 1).

Умовами оспорюваних договорів не передбачено фінансування спортсмена шляхом передачі коштів батькам за розпискою.

Тому висновок судів першої та апеляційної інстанції про те, що у зв'язку з передачею коштів батькам ОСОБА_3 за розпискою в останньої виник обов'язок щодо погашення заборгованості є передчасним.

У матеріалах справи відсутні докази про дати заходів, їх вартість, сплату коштів за заходи та складання відповідних актів для проведення розрахунків з урахуванням п. 7.2 договору.

Набуття ОСОБА_4 коштів без достатньої правової підстави може тягти за собою виникнення обов'язків по їх поверненню у останньої, а не їх стягнення із ОСОБА_3

Задовольняючи позов ОСОБА_6 та зобов'язуючи, зокрема, ОСОБА_4, ОСОБА_5 виконувати зобов'язання перед ОСОБА_6 за оспорюваними договорами, поза увагою судів залишилося те, що останні не є сторонами вказаних договорів, під час їх укладення діяли в якості представників ОСОБА_3, а також давали свою згоду на укладення нею додаткового договору, умовами цих договорів їх обов'язків не визначено.

Враховуючи викладене, ухвалені у справі рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки допущені судами порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_9, яка діє від імені ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 3 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 8 квітня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук О.М. Ситнік