№ 2/642/1026/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2015 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Бородіної О.В.,

при секретарі Алімурадовій Т.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Харківська міська рада, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області про знесення самочинно побудованих приміщень, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом, який у подальшому уточнив, та просив зобовязати ОСОБА_2 знести самочинно побудовані житлову прибудову літ. «А3-1», прибудову літ. «а8», гараж літ. «О» та привести житловий будинок і земельну ділянку у попередній стан, який існував до здійснення самочинного будівництва.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що він є власником 23/100 частин домоволодіння № 153 по вул. Єлізарова у м. Харкові, і тому, як він вважає, відповідно до ст.120,152 ЗК України йому перейшла на праві користування частина земельної ділянки за вказаною адресою,на території якого відповідач самочинно, з істотним порушенням будівельних норм та правил, побудував житлову прибудову літ. «А3-1», прибудову літ. «а8» та гараж літ. «О», і тому самочинне будівництво на підставі ст. 376 ЦК України підлягає знесенню.

Представники позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, зазначили, що основною підставою для пред'явлення позову було те, що самочинно збудовані приміщення порушують права позивача на користування земельною ділянкою, за причини самовільного будівництва зявилися тріщини у суміжних приміщеннях та будинок став менш привабливим для продажу.

Представник відповідача ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, також подала письмові заперечення, в яких посилалася на те, що новобудови було побудовано відповідачем ще у 1996 році, право користування земельною ділянкою за позивачем не зареєстровано, новобудови не мають істотних порушень будівельних норм і правил. Відповідачеві видано припис про усунення порушень норм чинного законодавства у сфері містобудування, за яким надано строк для усунення порушень до 27.05.2016р. Вважає позовні вимоги недоведеними та необґрунтованими.

Представник 3-ї особи - Харківської міської ради - в судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, надав до матеріалів справи пояснення, у яких просив суд прийняти законне рішення та слухати справу без участі їх представника.

За таких обставин відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника 3-ї особи.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.

Згідно рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 26.12.2013р. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.01.2015р. № 32946044, позивачу на праві власності належать 23/100 частин домоволодіння № 153 по вул. Єлізарова у м. Харкові. Інші частини домоволодіння на даний час ні за ким не зареєстровані.

Відповідачем надано до матеріалів справи копію рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 19.06.2015р., яке ще не набуло чинної сили, згідно якого за ним визнано право власності на 23/100 частин домоволодіння № 153 по вул. Єлізарова у м. Харкові.

Суд відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог.

Судом встановлено та визнано сторонами, що відповідач - ОСОБА_2 - у спірному домоволодінні самочинно збудував житлову прибудову літ. «А3-1», прибудову літ. «а8» та гараж літ. «О». Самочинні будівлі, прибудови та гараж було побудовано у 1996 році , що підтверджується технічним паспортом.

Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво, не набуває права власності на нього.

Земельна ділянка, на який розташовано самопобудови, до теперішнього часу не оформлена на праві користування або на праві власності ні за позивачем, ні за відповідачем.

Крім цього, між сторонами не встановлено порядок користування земельною ділянкою, що унеможливлює встановити чи порушуються права позивача на користування спільною земельною ділянкою.

26.05.2015р. щодо спірних самочинно збудованих прибудов та будівель Департаментом ДАБІ у Харківській області на імя відповідача винесено Припис № 336-Пр, за яким ОСОБА_2 для усунення порушень норм чинного законодавства у сфері містобудування надано строк до 27.05.2016 р.

Посилання позивача на істотне порушення відповідачем при самовільному будівництві будівельних норм та правил не знайшло підтвердження при розгляді справи.

Відповідачем до матеріалів справи надано копію технічного висновку ТОВ «НТК Енерго-тайм» (держ. ліцензія АВ 591993) про стан будівельних конструкцій та можливість експлуатації самовільно реконструйованих з улаштуванням прибудов частини житлового будинку та самовільно побудованої господарської будівлі у домоволодінні по вул. Єлізарова, 153 у м. Харкові , згідно якого «вищезазначений будинок та господарська будівля, їх несучі та огороджувальні конструкції знаходяться в задовільному технічному стані (стан конструкцій - ІІ). Будівлі в цілому відповідають вимогам надійності та безпечності в подальшій експлуатації. … не протиречать будівельно-технічним, протипожежним та санітарно-гігієнічним вимогам».

Відповідно до ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права подання позову про знесення самочинно збудованого об'єкта, позивач в силу ст. 10, 60 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» у п. 22 встановлено наступне:

«Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.

Відсутність відповідної експертизи у разі необхідності її проведення може бути підставою для відмови в позові, при цьому факт відхилення від проекту та порушення будівельних норм і правил має довести особа, яка пред'явила позов про знесення самочинного будівництва (частина сьома статті 376 ЦК, частина перша статті 60 ЦПК).»

Частиною 7 ст. 376 ЦК України, на яку посилався позивач, як на підставу позову, передбачено можливість знесення самочинного будівництва за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування лише у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення норм і правил, та в разі неможливості проведення відповідної перебудови або відмови особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, від її проведення.

Позивач в супереч ст. 60 ЦПК на підтвердження своїх вимог не надав суду доказів того, що його права, як власника були порушені відповідачем, судом не може розцінюватися як належні докази фото, виконані позивачем власноруч.

Судом відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України було роз'яснено представникам позивача право про заявлення клопотання про призначення відповідної судової технічно-будівельної експертизи, але від призначення такої експертизи представники позивача відмовилися, посилаючись на достатність наданих суду доказів.

Ставити питання в силу вимог ч. 7 ст. 376 ЦК України про можливість здійснення відповідачем відповідної перебудови, перенесення, переобладнання самочинних будівель представники позивача також відмовилися, незважаючи на те, що це є обов'язковою передумовою для пред'явлення вимоги про знесення самочинної споруди.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пунктах 22, 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.»

Враховуючи, що знесення самовільно збудованого є крайньою мірою та те, що сторони тривалий час цими спорудами користуються, оцінюючи усі надані суду і досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що позивачем не доведені обставини, на які він посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, а тому позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ухвалив :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Харківська міська рада, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області про знесення самочинно побудованих приміщень - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, або якщо рішення було ухвалене за відсутності осіб, що приймають участь у справі, протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя О.В. Бородіна