Справа № 305/506/15-ц
Провадження по справі 2/305/361/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.06.2015 року. Рахівський районий суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді Тулик І.І.

з участю секретаря - Шемота М.І.

представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 міської ради, управління Держземагенства у ОСОБА_5 районі Закарпатської області про визнання рішення міської ради та державного акту недійсними

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5 міської ради, управління Держземагенства у ОСОБА_5 районі Закарпатської області про визнання рішення міської ради та державного акту недійсними, посилаючись на те, що він проживає у житловому будинку №111 по вул. Київська в м. рахів, який розташований на земельній ділянці загальною площею 0,0889 га. По сусідству з ним у житловому будинку №111/а по вул. Київська проживає відповідач ОСОБА_2. Відповідно договору купівлі-продажу від 4 грудня 2009 року вказаний будинок від купив у ОСОБА_6. Розмір, конфігурація, і площа земельної ділянки ніколи практично не манялась. В зв"язку з тим, що доступу до його будинку не було, рішенням апеляційного суду Закарпатської області встановлено за ним безстроковий, безоплатний земельний сервітут площею 149,6 кв.м. на земельну ділянку в м. Рахів по вул. Київська, 111/а, власником якої є ОСОБА_2 для проходу та проїзду до дворогосподарства ОСОБА_4 в м. Рахів, по вул. Київська, 111 відповідно конфігурації визначеної варіантом 1 до висновку судової будівельно-технічної експертизи №8 від 12 квітня 2011 року. Враховуючи це він вирішив приватизувати земельну ділянку і звернувся до геодезичної фірми ПП ОСОБА_7, але йому відмовлено у приватизації по тій причині, що частина земельної ділянки яку він мав намір отримати у власність вже зареєстрована за іншим громадянином, але крім відповіді, підтверджуючих документів він не отримав. За його заявою інспекцією сільського господарства була здійснена перевірка дотримання вимог земельного законодавства, де було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 виготовив державний акт на частину його земельної ділянки площею 0,0144 га для особистого селянського господарства. Незважаючи на це він повторно звернувся до геодезичної фірми та отримав аналогічну відповідь та здійснену геодезичною фірмою зйомку земельної ділянки із зазначенням частини приватизованої відповідачем земельної ділянки, яка накладається на його земельну ділянку. В геодизичній службі йому сказали, що приватизована відповідачем земельна ділянка починається його сервітутом, який вирішено в суді. При здійсненні висновку судової будівельно-технічної експертизи №8 від 12 квітня 2001 року, при встановленні земельного сервітуту ніяких рішень та державного акту на його земельну ділянку відповідачі - ОСОБА_5 міська рада, ОСОБА_2, управління Держземагенства у ОСОБА_5 районі суду не надавали, а він в свою чергу, як законний землекористувач ніякої згоди на вилучення від нього земельної ділянки відповідачу ОСОБА_2 теж не надавав. Той факт, що ця частина земельної ділянки знаходилась і повинна знаходиться в його користуванні і не знаходилась в користуванні відповідача ОСОБА_2 підтверджується схемою із генерального плану земельної ділянки 593 кв.м колишнього власника будинку ОСОБА_8 що із 1949 року, свідоцтво йому видано ОСОБА_5 міською радою 04.02.1977 року. На підставі якого власник будинку продав свій будинок ОСОБА_9, а від ОСОБА_9 цей будинок перейшов у спадщину ОСОБА_10. Рахує дії відповідача ОСОБА_5 міської ради, як суб"єкта владних повноважень щодо прийняття рішень в частині надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту та затвердження проектів із землеустрою земельної ділянки площею 0,0144 га для ведення особистого селянського господарства протиправними. Прийнятими рішеннями відповідачами порушено його право щодо володіння, користування та розпорядження належною йому земельною ділянкою. У зв"язку з чим просив визнати рішення ОСОБА_5 міської ради в частині надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту та затвердження проектів із землеустрою земельної ділянки, площею 0,0144 га для ведення особистого селянського господарства та виданого ОСОБА_2 відповідачем управління Держземаген ства у ОСОБА_5 районі державного акту, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №01763 від 3 травня 2012 року недійсними.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позові. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Пояснили, що позивачем жодним чином не доведено позовні вимоги, не доведено місце знаходження, розташування земельної ділянки, також недоведено жодним чином, про тещо земельна ділянка ОСОБА_2 накладається на земельну ділянку яку має намір приватизувати ОСОБА_4. Просять в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача - ОСОБА_5 міської ради, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явився.

Представник відповідача - управління Держземагенства в ОСОБА_5 районі Закарпатської області в судове засідання не з"явився. Начальник управління ОСОБА_11 направив суду заяву, в якій просить розглядати справу бех їхнього представника. Позовні вимоги не визнають на підставах, висловлених в запереченні, просить відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши представників сторін, відповідача, вивчивши обставини справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до положень частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом України (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4, являється власником житлового будинку №111 з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований по вул. Київській в м. Рахові, що стверджується договором купівлі-продажу серії ВМО №875677, укладеним 04.12.2009 року між позивачем та ОСОБА_6, посвідчений 04.12.2009 року приватним нотаріусом ОСОБА_5 районного нотаріального округу. ОСОБА_12 власності позивача на даний житловий будинок підтверджується також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 24758675 від 11.12.2009 року.

Поряд з цим судом достовірно встановлено, що на даний час позивач ОСОБА_4 не має жодних правовстановлюючих документів на земельну ділянку, на якій знаходиться даний житловий будинок.

Власником сусіднього житлового будинку №111/а розташованого по вул. Київська, в м. Рахів Закарпатської області, є ОСОБА_2. Та згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 796054 від 18.11.2011 року є власником земельної ділянки площею 0,0888, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

У відповідності до ч.2 ст. 120 ЗК України, у редакції чинній на момент складення договору купівлі -продажу житлового будинку №111 по вул. Київська в м. Рахів Закарпатської області, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Як встановлено судом, першим власником житлового будинку №111 по вул. Київська в м. Рахів був громадянин ОСОБА_12, який 15 березня 1977 року відчужив його в користь ОСОБА_9, після якої цей будинок перейшов у власність, внаслідок спадкування за законом, до ОСОБА_6.

Згідно генерального плану (схеми) від 29 листопада 1949 року загальна площа земельної ділянки по вул. Київська, 111 в м. Рахів Закарпатської області, яка перебувала у користуванні попереднього власника, становить 593 кв.м., в тому числі під забудовою житловим будинком - 84 кв.м., під двором - 41 кв.м, та під городом - 468 кв.м.

Таким чином, до позивача ОСОБА_4 перейшло право користування тією частиною земельної ділянки, на якій розміщений та для обслуговування житлового будинку, придбаного ним.

Посилання позивача, що житловий будинок №111 по вул. Київська в м. Рахів Закарпатської області, в якому він проживає, розташований на земельній ділянці площею 0,0889 га ніякими письмовими доказами не підтвердженні, а лише грунтуються на припущеннях.

Між тим, судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 9 жовтня 2012 року за ОСОБА_4 встановлений безстроковий безоплатний земельний сервітут площею 149,6 м.кв. на земельній ділянці в м. Рахів, по вул. Київській, 111/а, власником якої є ОСОБА_2 для проходу та проїзду до дворогосподарства ОСОБА_4 васильовича в м. рахів, по вуо. Київській, 111 відповідно до конфігурації визначеної варіантом 1 (додатку 1) до висновку судової будівельно-технічної експертизи №8 від 12 квітня 2011 року, в результаті чого позивачем виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту.

Разом з цим позивач, звертаючись до суду з даним позовом вказує на те, що частина земельної ділянки, яка знаходиться в його користуванні надана у власність відповідача ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства, на підставі рішення ОСОБА_5 міської ради про надання дозволу на розробку проекту та затвердження проекту землеустрою земельної ділянки та державного акту, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 01763 від 3 травня 2012 року, і це перешкоджає йому у праві на приватизацію земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні.

При цьому, оскаржуючи рішення органу місцевого самоврядування та державний акт, позивач такі не додає як доказ до позовної заяви, та вході розгляду справи не заявляв клопотання про витребування таких судом в порядку ст. 137 ЦПК України.

Відповідно до ст. 118 ЗК України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Всупереч цьому позивачем не надано належних доказів його звернення до органу місцевого самоврядування з приводу приватизації використовуваної земельної ділянки, що є обов"язковою умовою для замовлення відповідної технічної документації із землеустрою на право власності на земельну ділянку.

Так само, суду не доведено факт накладення земельної ділянки, належної ОСОБА_2 на використовувану позивачем земельну ділянку.

Загалом, на думку суду, позовні вимоги та їх обгрунтування не є конкретизованими та відповідно доведеними. Позивач вказує, що він є законним користувачем земельної ділянки площею 0,0889 га, потім 593 кв.м., та 0,0144 га, в той час, коли документально підтверджено, що розмір земельної ділянки попереднього власника становить 593 кв.м.

З огляду на встановлені обставини справи, враховуючи безпідставність та недоведеність позовних вимог, такі не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 3, 5, 6, 10, 11, 58, 60, 88, 131, 154, 209, 212 215, 223, 294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 міської ради, управління Держземагенства у ОСОБА_5 районі Закарпатської області про визнання рішення міської ради та державного акту недійсними відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Тулик І.І.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Тулик І.І.