Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У.№324/2388/14-ц
Провадження № 22-ц/778/3221/15 Головуючий у 1-й інстанції: Іванченко М.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

суддів: Краснокутської О.М.,

ОСОБА_1,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Агрофірма імені Шевченка» на рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 23 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного підприємства «Агрофірма імені Шевченка» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті професійного захворювання, -

ВСТАНОВИЛА :

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ПП «Агрофірма імені Шевченка» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті професійного захворювання.

Посилався на те, що з ПП «Агрофірма імені Шевченка» він перебував у трудових відносинах 14 років і 5 місяців, працював трактористом. Починаючи з 2004 року він хворіє, неодноразово звертався за медичною допомогою. У вересні 2005 року стан здоров'я погіршився, у нього почалося часте оніміння рук, біль в суглобах та у хребті, тому він перебував на лікуванні, однак стан його здоров'я не покращився.

30.11.2005 року актом розслідування хронічного професійного захворювання П-4 йому був поставлений діагноз: вібраційна хвороба 1-2 ст. з церебрально-периферичним ангіодистрофічним синдромом, полірадикулонейропатією з помірно вираженими порушеннями біомеханіки хребта, стійким больовим та м'язово-тонічним синдромами, нейро дистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу ПФС 1-2ст, деф. артрозу ліктьових та колінних суглобів ГІФ 1-2 ст., трофічними порушеннями кистей. Професійне захворювання виникло, оскільки експлуатація транспортних засобів на підприємстві здійснювалась з порушенням правил їх безпечної експлуатації, не проводились дослідження шкідливих виробничих факторів, в результаті він працював в умовах незадовільного виробничого середовища під дією шкідливих виробничих факторів. Два рази на рік він перебував на лікуванні в Запорізькій обласній клінічній лікарні у відділі профпатології, лікується від хвороби, яку отримав на виробництві. Всі витрати на ліки оплачував самостійно.

Згідно висновків МСЕК в результаті професійного захворювання, пов'язаного з виробництвом, йому було встановлено III групу інвалідності безстроково з 50 % стійкою втратою професійної працездатності. Було протипоказано працю в умовах шкідливих виробничих факторів та важких фізичних навантажень.

У зв'язку з професійним захворюванням було порушено його нормальні, життєві зв'язки, він був позбавлений можливості реалізувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у зв'язку із загальною слабкістю, втомою, сильним болем в області голови, головокружінням. Всі ці фактори позначились на його здоровому сні, що призвело до частого головного болю, болю в області серця та кашлю. Він не може вести повноцінний спосіб життя, постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт, у нього порушена душевна рівновага, виражена у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на його душевному стані.

Через стан здоров'я він позбавлений можливості працювати. Це поставило його у незручне становище, оскільки він не може матеріально забезпечувати свою родину на тому ж рівні, коли працював. Його заробітна плата була основним засобом існування його родини. Тривале лікування позначилось не тільки на його здоров'ї, а також і на його психіці. Він знаходиться в пригніченому стані через те, що можливості повного відновлення здоров'я немає.

Відносини в його родині погіршились, він став інвалідом, позбавленим можливості повноцінно виконувати свої сімейні обов'язки по господарству. Усі ці фактори викликають негативні емоції і переживання. Порушено його нормальні життєві зв'язки, йому доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв'язку з цим, ОСОБА_2, з посиланням на статті 8,21,24 Конституції України, статті 23,1167,1168 ЦК України, статті 2,153,173 237-1 КЗпП України, статті 21,34 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності», рішення Конституційного суду України від 08.10.20089 року № 20-рп, просив суд стягнути з відповідача на свою користь 50 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, заподіяної йому в результаті професійного захворювання.

Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 23 березня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПП «Агрофірма імені Шевченка» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті професійного захворювання, кошти в сумі 25 000 грн., в задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

В дохід держави стягнуто з ПП «Агрофірма імені Шевченка» судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ПП «Агрофірма імені Шевченка» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інтонації фактичним обставинам справи, допущені порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 23 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволення позову.

Заслухавши у судовому засіданні апеляційного суду Запорізької області доповідь судді, вислухавши пояснення представника апелянта, заперечення ОСОБА_2 і його представника, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідності до статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 307, статтею 308 ЦПК України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін, якщо визнає, що воно постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач на підставі статей 1167,1168 ЦК України, статті 237-1 КЗпП України має право на відшкодування моральної шкоди за рахунок ПП «Агрофірма імені Шевченка» з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, оскільки у період роботи на цьому підприємстві у нього виникло хронічне професійне захворювання. При цьому прийняв до уваги як попередню роботу ОСОБА_2, так і тривалість його роботи у відповідача, яка призвела до ускладнення перебігу його захворювання і зрештою призвела до стійкої втрати працездатності.

Такий висновок відповідає фактичним обставинам справи, узгоджується з наявними у справі документами, нормами матеріального права.

З матеріалів справи вбачається і не заперечується сторонами, що ОСОБА_2 є членом колгоспу імені Шевченка Пологівського району Запорізької області, де працював трактористом-машиністом з 26.01.1990 року по 01.11.2004 року. Колгосп імені Шевченка Пологівського району Запорізької області з 14.12.1993 року було реорганізовано в КСП імені Шевченка. Рішенням загальних зборів членів КСП імені Шевченка від 07.03.2000 року КСП імені Шевченка було реорганізовано в ПП "Агрофірма імені Шевченка" ( а. с. 7,69-72 ).

07.10.2005 року Українським науково-дослідницьким інститутом промислової медицини м.Кривий Ріг позивачу був встановлений діагноз: вібраційна хвороба 1-2 ст. з церебрально-периферичним ангіодистрофічним синдромом, полірадикулонейропатією з помірно вираженими порушеннями біомеханіки хребта, стійким больовим та м'язово-тонічним синдромами, нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу ПФС 1-2ст., деф.артрозу ліктьових та колінних суглобів ПФ 1-2 ст., трофічними порушеннями кистей, та визначено, що дане захворювання є професійним. Професійний характер даного захворювання також було підтверджено висновком центральної лікарсько-експертної комісії Інституту медицини праці клініка профзахворювань м.Київ від 04.01.2006 року протокол №1/37 ( а. с. 12-28 ).

Таким чином, наявність у ОСОБА_2 професійного захворювання була встановлена компетентним медичним закладом України і в подальшому підтверджена іншим компетентним медичним закладом України.

Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 30.11.2005 року, затвердженого головним державним санітарним лікарем Пологівського району 01.12.2005 року, яке було проведено в ПП "Агрофірма імені Шевченка", встановлено, що професійне захворювання позивача, який має загальний стаж роботи в умовах впливу шкідливих факторів на даному підприємстві - 14 років 05 місяців, виникло за таких обставин: "експлуатація транспортних засобів на підприємстві здійснювалась з порушенням правил їх безпечної експлуатації. За період роботи навантажувача "Карпатець" з 1991 року по березень 2004 року не проводились дослідження параметрів шкідливих виробничих факторів, в результаті потерпілий працював в умовах незадовільного стану виробничого середовища під дією шкідливих виробничих факторів. Атестація робочого місця не проведена. Періодичний медичний огляд потерпілий у січні 2004 року не проходив". Даним актом було встановлено, що директор ПП "Агрофірма імені Шевченка" не виконав розділ ІІІ ст.13 Закону України "Про охорону праці", ст. 223 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення", п.18 посадової інструкції; головний інженер ПП "Агрофірма імені Шевченка" не виконав розділ ІІІ ст.13 Закону України "Про охорону праці", ст. 223 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення", п.Б посадової інструкції ( а. с. 8-9 ).

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Згідно зі ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.

Вказаним положенням Закону обов'язок забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається саме на власника підприємства або уповноважений ним орган, тобто у даному випадку на ПП "Агрофірма імені Шевченка".

Вперше ОСОБА_2 стійка втрата професійної працездатності 50% внаслідок професійного захворювання та третя група інвалідності були встановлені 14 лютого 2006 року, що підтверджується випискою з акту огляду Орджонікідзевської МСЕК м. Запоріжжя про результати визначення ступеня професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги до довідки серії АВ №000399 від 14.02.2006 року. Після огляду 01 березня 2012 року третя група інвалідності та 50% стійкої втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання встановлено довічно (а. с. 10-11,66-68 ).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди за рахунок відповідача.

Посилання ПП «Агрофірма імені Шевченка» в апеляційній скарзі на те, що оскільки у виписці із акту огляду Орджонікідзевською МСЕК м. Запоріжжя до довідки серії АД №041738 від 14.02.2006 року було зазначено, що ОСОБА_2 зараховано строк з 01.11.2005 року, як на обставину, яка доводить, що позивачу вперше факт стійкої втрати професійної працездатності був встановлений саме 01.11.2005 року, тобто до 01.01.2006 року, що згідно ст. ст. 21,28,34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" надає позивачу право на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, не є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" у разі стійкої втрати професійної працездатності право на отримання потерпілим страхових виплат, в тому числі і виплати за моральну (немайнову) шкоду, настає саме з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

З виписки з акту огляду МСЕК, вперше стійка втрата професійної працездатності 50% внаслідок професійного захворювання та третя група інвалідності були встановлені ОСОБА_2 саме 14 лютого 2006 року.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Згідно статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівників у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя та здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважені ним органи незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 08 жовтня 2008 року визнав такими, що відповідають Конституції України зміни до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»(які передбачали право потерпілого на відшкодування моральної шкоди у разі тимчасової, стійкої, часткової чи повної втрати професійної працездатності за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань) з огляду на те, що громадяни, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання відповідно до ст. 1167 ЦК України та ст. 237-1 КЗпП України мають право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника (роботодавця) або уповноваженого ним органу.

Суд першої інстанції повно, всебічно зясував фактичні обставини справи, оцінив наявні у справі докази, врахував норми матеріального права, і дійшов правильного висновку про часткове задоволення заявлених вимог та стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання, 25 000 грн. При цьому прийняв до уваги факт праці позивача у шкідливих умовах праці на інших підприємствах, тривалість його роботи у відповідача трактористом, а також виходив з засад розумності, виваженості і справедливості.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що спір вирішено неправильно.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Агрофірма ім. Шевченка» відхилити.

Рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 23 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: