АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1504/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Кравчук В. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКачана О. В.
суддівЗахарової А. Ф. , Фетісової Т. Л.
при секретаріВосколович Ж. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області на ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 2 березня 2015 року по справі за скаргою ОСОБА_6 на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернувся до суду зі скаргою на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця мотивуючи тим, що на виконанні у ВПВР УДВС ГУЮ у Черкаській області знаходиться виконавче провадження від 14.09.2010 року, відкрите на підставі виконавчого листа виданого Шполянським районним судом 30.07.2010 року про стягнення на користь TOB "Кей-Колект" з ОСОБА_6 595 808, 24 грн заборгованості за кредитним договором. Забезпеченням повернення кредиту виступає іпотека нежитлового приміщення магазину "Меблі", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, згідно договору іпотеки від 27.04.2007 року. Скаржнику стало відомо про порушення державним виконавцем законодавства та його прав 17.12.2014 року, коли було отримано лист поштою, в якому містилась постанова про передачу майна стягувачу від 08.12.2014 року. Відповідно до даної постанови, державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Черкаській області передає майно, яке належить ОСОБА_6 на праві приватної власності стягувану. Дані дії державний виконавець обґрунтовує тими обставинами, що 16.10.2014 року стягувачем TOB "Кей - Колект" отримано лист-пропозицію, щодо залишення за собою нереалізованого описаного та арештованого майна, а 06.11.2014 року на адресу відділу примусового виконання УДВС ГУЮ у Черкаській області надійшла заява стягувача від 30.10.2014 року про виявлення бажання залишити за собою нереалізоване майно, а саме: нежитлове приміщення магазину "Меблі" загальною площею 218,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належать на праві приватної власності ОСОБА_6 У постанові про передачу майна стягувачеві, державний виконавець посилається на лист-пропозицію № 5410 від 13.10.2014 року про залишення майна стягувачу, на який стягувач нібито надав відповідь. Проте дані дії з направленням вказаного листа є грубим порушенням законодавства, оскільки державним виконавцем уже здійснювалась відправка даної пропозиції у 2013 році, а саме: листа-пропозиції від 25.10.2013 року, який наявний у матеріалах виконавчого провадження, на який стягувач не надав відповіді у 15-денний строк, як того вимагає законодавство. Таким чином, державний виконавець мав обов'язок повернути майно боржнику, зняти з нього арешт та повернути виконавчий документ стягувачу, оскільки у боржника відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення. Крім того, державним виконавцем пропущено строки здійснення виконавчого провадження., передбачені п. 2 ч. 2 ст. 21 Закону України "Про виконавче провадження". Враховуючи вказані обставини, ОСОБА_6 змушений був звернутися до суду з даною скаргою.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 2 березня 2015 року скаргу задоволено частково.

Визнано протиправними дії державного виконавця по направленні листа-пропозиції № 5410 від 13.10.2014 року про залишення за собою стягувачем майна боржника, скасовано постанову державного виконавця про передачу майна боржника.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, представник відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області оскаржив її в апеляційному порядку, просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволення скарги ОСОБА_6 в повному обсязі.

Заслухавши учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення по наступним мотивам.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини: на виконанні у відділі ПВР УДВС ГУЮ у Черкаській області знаходиться виконавче провадження №21351929 від 14.09.2010 р., відкрите на підставі виконавчого листа №2- 463, виданого Шполянським районним судом Черкаської області 30.07.2010 р., про стягнення на користь TOB "Кей-Колект" з ОСОБА_6 595 808,24 грн заборгованості за кредитним договором. Забезпеченням повернення кредиту виступає іпотека нежитлового приміщення магазину "Меблі", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, згідно договору іпотеки №9499 від 27.04.2007 року. Вказане майно було арештовано ДВС та виставлено на реалізацію на публічних торгах, які визнані такими, що не відбулися через відсутність купівельного попиту

25.10.2013 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Черкаській області було направлено стягувачу ТОВ "Кей Колект" пропозицію про залишення за собою непроданого майна в рахунок погашення боргу. Будь - яких заяв з приводу направленої пропозиції від стягувача ТОВ "Кей Колект" до відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Черкаській області не надходило.

Листом від 13.10.2014 за вихідним № 5410 державним виконавцем було повторно направлено таку ж пропозицію, а стягувачем була направлена на адресу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області заява від 30.10.2014 року про виявлення бажання залишити за собою нереалізоване майно. У зв'язку з поданою заявою державним виконавцем 08.12.2014 р. було винесено постанову про передачу майна боржника стягувачу.

Задовольняючи скаргу судом першої інстанції не враховано, що частиною 7 ст. 62 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у разі якщо стягувач у п'ятнадцятиденний строк з дня отримання повідомлення державного виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові.

Таким чином дії виконавця по передачі майна нерозривно пов'язані із волевиявленням іншого учасника виконавчого провадження - стягувача.

Оскільки закон пов'язує певні дії стягувача з моментом отримання повідомлення-пропозиції, суду першої інстанції необхідно встановити чи отримував стягувач таку пропозицію.

У суді першої інстанції представник ТОВ "Кей-Колект" заперечував факт отримання пропозиції від 25.10.2013 року, і вказував, що без отримання пропозиції виконавця вони і не могли направити свою згоду чи не згоду на отримання майна боржника.

Доказів отримання ТОВ "Кей-Колект" пропозиції виконавця від 25.10.2013 року суду не надано.

Свою згоду на отримання у власність майна боржника ТОВ "Кей-Колект" надало 30.10.2014 року, на 14 день після направлення до них пропозиції виконавця і таким чином не пропустили встановлений ст. 62 Закону України "По виконавче провадження" термін у 15 днів на дачу згоди на пропозицію виконавця.

Із встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи вбачається, що дії державного виконавця відповідають вимогам ст. 62 Закону України "По виконавче провадження" в частині передачі майна боржника стягувачу, в зв'язку з чим скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 303, 307, 312, 314, 315, ЦПК України колегія

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області на ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 2 березня 2015 року по справі за скаргою ОСОБА_6 на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця задовольнити частково, ухвалу суду скасувати.

В задоволенні скарги ОСОБА_6 на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця відмовити.

Ухвала колегії набуває законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :