Номер провадження: 22-ц/785/1380/15
Головуючий у першій інстанції Гандзій Д. М.
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сидоренко І.П., Погорєлової С.О.,

при секретарі: Колмакові В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційні скарги ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 липня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Східно - Український банк «Грант» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3, за участю третьої особи без самостійних вимог: Приватного підприємства «Ажио - Плюс» про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2013 року, ПАТ «Східно-Український банк «Грант», звернулось доОвідіопольського районного суду Одеської області з названим позовом, який в подальшому неодноразово збільшували, та в останній редакції просили суд винести рішення, яким в рахунок погашення заборгованості ПП «Ажио-Плюс» перед ПАТ «Східно-Український банк «Грант» за кредитним договором № 06/отд-21 від 19.08.2010 р. з додатковими угодами до нього, у сумі 204286,56 дол. США, звернути стягнення на предмети іпотеки за нотаріально-посвідченим договором іпотеки від 25.08.2010 р. (реєстр. № 4518) та договором № 1 про зміну умов до вказаного договору іпотеки від 22.07.2011 р. (реєстр. № 4343) посвідчених, приватним нотаріусом Одеського МНО Лічман І.М.: на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 та складається в цілому з житлового будинку з черепашнику під літ. «А-2, А(1), А(2), а, а(1)», загальною площею 517,7 кв.м, житловою 138,1 кв.м, під № 1-6,І споруди, який належав іпотекодавцю ОСОБА_8, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1., на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого Виконкомом Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області 08.04.2005 р. (бланк САА № 033884), зареєстрованого в Овідіопольському РБТІ у книзі 4 номер запису 682, реєстраційний № 10425199 та на земельну ділянку, площею 0,1500 га за адресою : АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки : НОМЕР_5, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд, яка належала іпотекодавцю ОСОБА_8, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1., на праві власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_6, виданого Таїровською селищною радою Овідіопольського району Одеської області 07.05.2002 р. на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського РНО Одеської області 08.04.2002 р. Р№ 1512, зареєстрованого Таїровською с/р Овідіопольського району Одеської області 16.04.2002 р. № ДК-920 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_7 - шляхом визнання права власності на вказане нерухоме майно, яке є предметом іпотеки за Публічним акціонерним товариством «Східно-Український банк «Грант», мотивуючи це тим, що ПП «Ажио-Плюс» не виконало перед ними умов кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати процентів за його користування, що призвело до виникнення простроченої заборгованості по процентам та пені, яка станом на 28.02.2014 р. складає : 171671,41 дол. США - сума процентів за користування кредитом за період з 01.06.2013 р. по 27.02.2014 р. включно, 32615,15 дол. США - сума пені за прострочення виконання зобов'язань за період з 01.06.2013 р. по 27.02.2014 р. включно, які на час розгляду справи у суді відповідачами не погашена, як і не погашена сума основного боргу разом із відсотками та пенею у сумі 753677,83 дол. США, яка була стягнута за рахунок вищевказаного іпотечного майна на користь ПАТ «Східно-Український банк «Грант» рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 05.09.2013 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 30.10.2013 р., в якій зокрема, було зазначено, що 21.08.2013 р. минув кінцевий строк виконання зобов'язань за кредитним та іпотечним договорами і до цього часу, кредитна заборгованість відповідачами не погашена та станом на момент розгляду у суді апеляційної інстанції, тобто на 30.10.2013 р., складає 830613,11 дол. США. При чому, вказані рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 05.09.2013 р. та ухвала апеляційного суду Одеської області від 30.10.2013 р. - були залишені без змін ухвалою ВССУ від 05.06.2014 р.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області 22 липня 2014 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Східно - Український банк «Грант» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3, за участю третьої особи без самостійних вимог: Приватного підприємства «Ажио - Плюс» про звернення стягнення на предмет іпотеки - задоволено.

В рахунок погашення заборгованості Приватного підприємства «Ажио-Плюс» перед ПАТ «Східно-Український банк «Грант» за кредитним договором № 06/отд-21 від 19.08.2010 р. з додатковими угодами до нього, у сумі 204286,56 дол. США (171671,41 дол. США - сума процентів за користування кредитом з 01.06.2013 р. по 27.02.2014 р. включно, 32615,15 дол. США - сума пені за прострочення виконання зобов'язань з 01.06.2013 р. по 27.02.2014 р. включно) - звернуто стягнення на предмети іпотеки за нотаріально-посвідченим договором іпотеки від 25.08.2010 р. (реєстр. № 4518) та договором № 1 про зміну умов до вказаного договору іпотеки від 22.07.2011 р. (реєстр. № 4343) посвідчених, приватним нотаріусом Одеського МНО Лічман І.М. : на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 та складається в цілому з житлового будинку з черепашнику під літ. «А-2, А(1), А(2), а, а(1)», загальною площею 517,7 кв.м, житловою 138,1 кв.м, під № 1-6,І споруди, який належав іпотекодавцю ОСОБА_8, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1., на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого Виконкомом Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області 08.04.2005 р. (бланк САА № 033884), зареєстрованого в Овідіопольському РБТІ у книзі 4 номер запису 682, реєстраційний № 10425199 та на земельну ділянку, площею 0,1500 га за адресою : АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки : НОМЕР_5, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд, яка належала іпотекодавцю ОСОБА_8, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1., на праві власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_6, виданого Таїровською селищною радою Овідіопольського району Одеської області 07.05.2002 р. на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського РНО Одеської області 08.04.2002 р. Р№ 1512, зареєстрованого Таїровською с/р Овідіопольського району Одеської області 16.04.2002 р. № ДК-920 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_7 - шляхом визнання права власності на вказане нерухоме майно (предмети іпотеки) за Публічним акціонерним товариством «Східно-Українській банк «Грант».

Стягнуто з ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_6 (ІПН НОМЕР_2) та ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_3) на користь Публічного акціонерного товариства «Східно-Український банк «Грант» (61058, м. Харків, вул. Данилевського, 19, рахунок № в ПАТ «Банк «Грант» м. Харкова, код банку 351607, ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654 грн., у дольовому порядку з кожного по 1218 грн.

Не погоджуюсь з вказаним рішенням суду, ОСОБА_6 подала до суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати вищезазначене рішення, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог Публічному акціонерному товариству «Східно - Український банк «Грант».

В свою чергу, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подала до суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати вищезазначене рішення та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.213ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, яке ухвалено на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам в повному обсязі, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.3 цієї ж статті апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Так, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Східно - Український банк «Грант» виходив з того, що ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 є належними відповідачами по справі, не відмовились від спадщини, і на законній підставі, у встановлені законодавцем строки прийняли спадщину, в межах вартості якої повинні відповідати перед банком по кредитних зобов'язаннях.

Однак, колегія не може погодитись з таким висновком суду, до якого суд дійшов в порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до кредитного договору № 6/отд-21 від 19.08.2010 р., позивач відкрив відновлювальну лінію ПП «Ажио-Плюс» з максимальним загальним лімітом в сумі 500000 дол. США на строк до 18.08.2011 р. зі сплатою 16 % річних за користування вказаними коштами, а при простроченні їх повернення - 32% річних. При чому, згідно умов кредитного договору, ПП «Ажио-Плюс» зобов'язалося своєчасно повернути банку всю суму отриманих ними кредитних коштів та сплатити відповідні проценти за їх користування, виконавши всі кредитні зобов'язання.

Відповідно до додаткової угоди № 1 від 15.07.2011 р., укладеної між вказаними сторонами до вищезазначеного кредитного договору, було продовжено строк повернення кредиту ПП «Ажио-Плюс» до 17.08.2012 р. всієї суми отриманого ними кредиту.

17.05.2012 р., між зазначеними сторонами було укладено додаткову угоду № 2 до зазначеного кредитного договору, відповідно до якої було збільшено суму відновлювальної кредитної лінії до максимального загального ліміту - 750000 дол. США і продовжений строк повернення кредиту до 21.08.2013 р.

Видача кредиту його отримання ПП «Ажио-Плюс», підтверджується довідкою по позичковому рахунку кредитної лінії № 317.

В забезпечення виконання кредитних зобов'язань, повернення кредиту, сплаті процентів, пені, комісії і відшкодування можливих витрат (збитків) позичальників ПП «Ажио-Плюс», між банком та майновим поручителем ОСОБА_8, як іпотекодавцем, був укладений і нотаріально-посвідчений іпотечний договір від 25.08.2010 р. (реєстровий № 4518), посвідчений приватним нотаріусом Одеського МНО Лічман І.М., відповідно до ч. 2 якого, в іпотеку банку було передано нерухоме майно - житловий будинок з господарчими будівлями, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 та складається в цілому з житлового будинку з черепашника під літ. «А-2, А(1), А(2), а, а(1)», загальною площею 517,7 кв.м, житловою 138,1 кв.м, під № 1-6,І споруди, який належав іпотекодавцю ОСОБА_8, на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого Виконкомом Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області 08.04.2005 р. (бланк САА № 033884), зареєстрованого в Овідіопольському РБТІ у книзі 4 номер запису 682, реєстраційний № 10425199 та на земельну ділянку, площею 0,1500 га за адресою : АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки : НОМЕР_5, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд, яка належала іпотекодавцю ОСОБА_8, на праві власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_6, виданого Таїровською селищною радою Овідіопольського району Одеської області 07.05.2002 р. на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського РНО Одеської області 08.04.2002 р. Р№ 1512, зареєстрованого Таїровською с/р Овідіопольського району Одеської області 16.04.2002 р. № ДК-920 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_7.

Крім цього, 22.07.2011 р., між банком та іпотекодавцем (майновим поручителем) ОСОБА_8 був укладений договір № 1 про зміну умов до вказаного договору іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського МНО Лічман І.М. (реєстр. № 4343), п. 1.2 якого було доповнено п. 13 договору іпотеки про те, що іпотека зберігає силу і в разі смерті іпотекодавця, при цьому спадкоємці іпотекодавця, що набули належним чином права власності на майно, набувають прав та обов'язків іпотекодавця за цим договором і зобов'язуються в повному обсязі відповідати за задоволення вимог іпотекодержателя (банку), що випливають із кредитного договору, а в разі їх неналежного виконання позичальником, в межах майна, переданого в іпотеку за цим договором. Іпотека зберігає силу і в разі реорганізації позичальника, при цьому іпотекодавець/спадкоємці іпотекодавця зобов'язуються в повному обсязі забезпечити належне та своєчасне виконання усіх зобов'язань, що випливають з кредитного договору, правонаступником позичальника, в межах майна, переданого в іпотеку за цим договором. Вказаний договір № 1 про зміну умов до договору іпотеки був вчинений за згодою чоловіка іпотекодавця ОСОБА_8 - ОСОБА_5 (відповідача) у вигляді заяви на ім.`я нотаріуса.

В порушення умов кредитного договору, ПП «Ажио-Плюс» не виконувалися його умови, щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитним коштами, що підтверджується графіком заборгованості по кредиту, що призвело до виникнення простроченої заборгованості, яка станом на 01.06.2013 р. складала - 753677,83 дол. США, з яких : 709956,03 дол. США - заборгованість за кредитом, 42734,56 дол. США - заборгованість по процентам за період з 01.01.2013 р. по 31.05.2013 р., 987,24 дол. США - пені за той же період, які на час розгляду справи позичальником не сплачені.

Іпотекодавець ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1., заповіту не залишила, і після її смерті до нотаріальної контори у встановлений законом 6-ти місячний строк, звернулися її спадкоємці з заявами про прийняття спадщини - відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3, які прияли спадщину, однак не отримали свідоцтва про право на спадщину за законом.

Вказані обставини вже були встановлені рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 05.09.2013 року, залишеним без змін Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 30.10.2013 року та ухвалою ВССУ від 05.06.2014 року , відповідно якого вимоги Публічного акціонерного товариства «Східно - Український банк «Гран» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3, за участю третьої особи без самостійних вимог: Приватного підприємства «Ажио - Плюс» про звернення стягнення на ці ж предмети іпотеки - були задоволені частково та звернуто стягнення на вказані предмети іпотеки шляхом продажу цих предметів іпотеки з прилюдних торгів..

Крім того, за вказаним кредитним договором був укладений ще один договір іпотеки від 17.05.2012 року між банком та ОСОБА_9, як майновим поручителем за зобов'язаннями Приватного підприємства «Ажио - Плюс», по якому ОСОБА_9 передав в іпотеку банку земельну ділянку площею 0,0297 га. та житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2. Відповідно рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 07.08.2013 року позов Публічного акціонерного товариства «Східно - Український банк «Гран» до ОСОБА_9, також було задоволено та звернуто стягнення на вказані предмети іпотеки. Згідно договору купівлі-продажу від 14.03.2014 року банк продав, а ОСОБА_10 придбала вказане іпотечне майно за 2027394,00 грн.

Заявлені вимоги банком ґрунтуються на тому, що, оскільки кредитна заборгованість не погашена, з відповідачів необхідно стягнути 171671,41 дол. США суму процентів за користування кредитом з 01.06.2013 р. по 27.02.2014 р. включно, 32615,15 дол. США - суму пені за прострочення виконання зобов'язань з 01.06.2013 р. по 27.02.2014 р. включно, шляхом звернення стягнення на ті ж самі предмети іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно із ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщину входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві та момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов'язанням. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

У частині 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Як роз'яснено у п. 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», з урахуванням положення ст. 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Відповідно до п. 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, суди мають враховувати, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (стаття 23 Закону України «Про іпотеку»).

Проте якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, який є відмінним від боржника, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимог іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

Разом з тим особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов'язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 17 квітня 2013 року № 6-18цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Отже, у порушення зазначених норм права та правової позиції Верховного Суду України суд не врахував, що банк вже використав своє право звернення до спадкоємців майнового поручителя, а нарахування заборгованості після смерті майнового поручителя не допускається.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Враховуючи наведене та відповідно до ст. 309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 307 , 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 липня 2014 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Східно - Український банк «Гран» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3, за участю третьої особи без самостійних вимог: Приватного підприємства «Ажио - Плюс» про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: С.О. Погорєлова

І.П. Сидоренко