АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/5413/15 Головуючий 1 інстанції
Справа № 642/471/15 ОСОБА_1
Категорія:відшкодування шкоди Доповідач Гальянова І.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого , судді: Гальянової І.Г.,

суддів: Колтунової А.І.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря: Галушко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 20 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА :

23.01.2015 року позивач звернувсь до суду з позовом, в якому , з урахуванням його уточнень, просив стягнути з відповідача на його користь 45112,59 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 15000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також - інфляційні втрати в розмірі 9153 ,00 грн. та судові витрати у справі : 1091, 15 грн. судового збору, 121,8 судового збору за подачу заяви про забезпечення позову та 3000,00 грн. витрат на правову допомогу.

19 травня 2015 року позивач звернувсь до суду з заявою про забезпечення його позову шляхом вилучення у відповідача належного їй автомобілю марки MAZDA CХ-7, реєстраційний номер НОМЕР_1 та направлення його на відповідальне зберігання на штрафмайданчик, який належить Харківській філії Державного підприємства МВС України «Інформ Ресурс».

Доводи заяви обгрунтовував тим, що відповідачем не прийнято жодних заходів для відшкодування йому хоча б частини заподіяної шкоди та не зважаючи на те, що існує встановлена судом заборона на відчуження вказаного автомобіля, відповідач може продати від нього цінні запчастини, знизивши його товарну вартість , а його експлуатація може призвести до зносу вказаного автомобіля та втрати загальної його вартості та також зазначив ,що відповідач може повторно потрапити в ДТП , що також може призвести до втрати вартості автомобіля, що в свою чергу, може ускладнити виконання рішення суду.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 20 травня 2015 року в задоволення вказаної заяви позивачу відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати вказану ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його вказану заяву.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовує тим, що суд не мотивував жодним чином свої висновки та не надав належної оцінки зазначеним ним в заяві об»єктивним обставинам . Також вказує, що вилучення автомобіля не буде суттєвим обмеженням прав відповідача , оскільки за нею залишається право власності на вказаний автомобіль.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з»явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, про що свідчать як поштові повідомлення про вручення їм судових повісток (а .с.43-44), так і надана позивачу телефонограма ( а.с.42).

За таких обставин судова колегія, на підставі ч.2 ст. 305 ЦПК України , вважає за необхідне розглянути справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні вказаної заяви суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для забезпечення позову таким шляхом, посилаючись на те, що ухвалою суду від 27 січня 2015 року в забезпечення вказаного позову позивача було накладено арешт на вказаний автомобіль.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, передбачені цим Кодексом.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання прийнятого рішення.

В 3 ст. 151 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з розясненнями, які містяться у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв»язку з застосуванням відповідних заходів .

В ч.1 ст. 317, ч.1 ст. 321 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним.

Таким чином, вилучення у відповідача належного їй на праві власності автомобілю марки MAZDA CХ-7, реєстраційний номер НОМЕР_1 та направлення його на відповідальне зберігання на штрафмайданчик, який належить Харківській філії Державного підприємства МВС України «Інформ Ресурс», порушить права відповідача як власника зазначеного транспортного засобу щодо його володіння та користування та призведе до додаткових витрат відповідача на його зберігання, оскільки відповідно до наданої інформації в.о. директора Харківській філії Державного підприємства МВС України «Інформ Ресурс» відповідно до тарифів , вартість такого зберігання з першого по сьомий день включно становить 144 грн., а з восьмого дня складає 24 грн. на день ( а.с.22).

За таких обставин судова колегія погоджується з висновком суду щодо відсутності підстав для забезпечення вказаного позову в зазначений позивачем спосіб.

Доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі вказаний висновок суду не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

З огляду на наведене судова колегія приходить до висновку про залишення зазначеної ухвали суду першої інстанції без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 312, ст.ст. 315, 317, 319, 218 ЦПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 20 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та у відповідності до ст. 324 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий, суддя:

Судді :