НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/754/15
№ 2/183/1316/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2015 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Парфьонова Д.О., за участі секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., прокурора Жовнерчук Д.Л., представника позивача ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Синельниківської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_3, треті особи: Орган опіки та піклування Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_2, за участі Новомосковської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав,

встановив:

Подано позов Органу опіки та піклування Синельниківської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_3, треті особи: Орган опіки та піклування Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_2, за участі Новомосковської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області, в якому позивач просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав за ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з ОСОБА_3 на користь осіб, на утриманні яких буде перебувати ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів щомісячно, починаючи від дня подання заяви до повноліття дитини.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що на території АДРЕСА_1 проживає малолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, разом з ОСОБА_2, яка її виховує та утримує. Мати дитини, ОСОБА_3 рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2013 року визнана безвісно відсутньою. За інформацією Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради Службою у справах дітей встановлено, що ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_2. У зв'язку з цим, рішенням Синельниківського міськрайонного суду від 18 березня 2014 року скасовано рішення про визнання ОСОБА_2 безвісно відсутньою. Відомості про батька дітей записані згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ч.1 статті 135 Сімейного кодексу України. 28 травня 2014 року до служби у справах дітей Синельниківської міської ради з'явилася мати дитини ОСОБА_3, якій роз'яснено її права та обов'язки щодо виховання та утримання її малолітньої доньки. Проте, ОСОБА_3 свою дитину не забрала, дала письмову згоду на проживання дитини у біологічної бабусі. Малолітня ОСОБА_4 виявила бажання проживати у ОСОБА_2, їхати з матір'ю до м. Новомосковська категорично відмовилася. В ході проведених бесід з ОСОБА_3 з'ясовано обставини та причини проживання її доньки ОСОБА_4 в родині ОСОБА_2 За даною інформацією майже чотири роки тому ОСОБА_2 взяла ОСОБА_4 погостювати в сім'ю біологічного батька дитини, після чого відмовилася її повертати до постійного місця проживання матері. Неодноразові звернення ОСОБА_3 до ОСОБА_2 з проханням повернути дитину результатів не дали. ОСОБА_2, погрожуючи фізичною розправою, забороняє їй спілкуватися з донькою та настроює дитину проти рідної матері. Водночас мати дитини не звернулась до правоохоронних органів з метою повернення дитини. За інформацією квартального комітету № 3 міста Синельникове, ОСОБА_3 до 2007 року проживала за адресою: АДРЕСА_1. З 2007 року по теперішній час ОСОБА_3 за даною адресою не з'являлася. Малолітня ОСОБА_4, все своє життя проживає разом зі своєю біологічною бабусею ОСОБА_2. ОСОБА_2 відповідно характеристики квартального комітету № 3 м. Синельникового за час свого проживання за адресою: АДРЕСА_1, характеризується з позитивної сторони, скарг на дану громадянку від сусідів та жителів кварталу не надходило. ОСОБА_2 - пенсіонерка і дитину утримує лише за рахунок своєї пенсії. ОСОБА_3 зобов'язувалася перераховувати ОСОБА_2 кошти на утримання своєї дитини. Але дані платежі були нерегулярними, а за останній час зовсім припинилися, внаслідок чого позивачем здійснено висновок про не виконання позивачем батьківських обов'язків щодо виховання та утримання своєї дитини.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала.

Відповідач в судовому засіданні 12 червня 2015 року позов не визнала. Визнала, що у віці 4 місяці передала свою доньку - ОСОБА_4 матері її біологічного батька - ОСОБА_2 для догляду на невеликий строк. В наступному ОСОБА_2 відмовилася її повертати до постійного місця проживання матері. Неодноразові звернення до ОСОБА_2 з проханням повернути дитину результатів не дали. ОСОБА_2, погрожуючи фізичною розправою, забороняє їй спілкуватися з донькою та настроює дитину проти рідної матері. Вона бажає виховувати доньку. Влітку кожного року ОСОБА_4 привозять до неї за місцем проживання і вона проводить час з дитиною. Водночас, сама дитина виявила бажання проживати у ОСОБА_2 та проживати у відповідача відмовляється. З приводу питання повернення доньки до міліції не зверталась. Любить свою доньку та бажає, щоб вона проживала у неї. Під час зустрічі з ОСОБА_2 зобов'язалась перераховувати останній грошові кошти на утримання дитини, водночас через відсутність грошових коштів не може надавати означені.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, вказуючи, що належних та допустимих доказів ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини суду не надано.

Представник третьої особи-1 Органу опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, вказуючи на те, що ОСОБА_3 постійно підтримувала зв'язок зі своєю донькою, дитина перебувала в її родині на шкільних канікулах, спілкувалась зі своїми рідними братами та сестрами. Щомісячно ОСОБА_3, надавала грошову допомогу ОСОБА_2, на утримання доньки та самостійно купляла для неї одяг: верхній одяг (спідницю,блузку), босоніжки, нижню білизну. Виходячи із аналізу ситуації, в якій опинилася ОСОБА_3 та її малолітня дитина ОСОБА_4 орган опіки та піклування Новомосковської міської ради прийшов до висновку, що ОСОБА_2, разом зі своїм сином, ОСОБА_7, який не виявив бажання встановити свої родинні стосунки з малолітньою дитиною ОСОБА_4 мають намір створити штучне соціальне сирітство, що суперечить Конвенції ООН про права дитини, Закону України „Про охорону дитинства", Сімейного кодексу України. Постійний моральний та психологічний тиск вищевказаних осіб на матір дитини та примушення її відмовитись від неї є неправозгідним та суперечить моральним засадам суспільства.

Третя особа-2 ОСОБА_2 підтримала позов. Просила задовольнити його, оскільки мати не надає матеріальної допомоги у вихованні дитини і їй складно утримувати дитину на пенсію. Вона бажає, щоб дитина проживала разом із нею.

В судовому засіданні допитано малолітню ОСОБА_4, яка повідомила, що ОСОБА_2 дбає про неї, забезпечує її потреби, вона ходить в школу за місцем проживання ОСОБА_2 ОСОБА_3 передала її під нагляд ОСОБА_2 Вона бажає жити у ОСОБА_2, оскільки мати неналежним чином турбується про неї та образилась на маму, оскільки та віддає перевагу у турботі її братам та сестрам.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та третіх осіб, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог з огляду на наступні обставини.

Судом по справі встановлено, що відповідач є матір`ю малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження /а.с.5/. Відомості про батька дитини записані згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ч.1 статті 135 Сімейного кодексу України.

Сторонами визнано, що ОСОБА_4 станом на день звернення з позовом проживає разом із ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1. В родині ОСОБА_2 дитині створені належні умови проживання /а.с.14/, дитина ходить в школу за місцем проживання /а.с.15/.

ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_3.

Сторонами визнано, що на час літніх канікул дитина проживає за адресою місця проживання відповідача.

Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

В постанові № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»(Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19 грудня 2008 року), а саме в пункті 15 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. В пункті 16 даної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Як свідчать матеріали справи, відповідач дійсно, маючи можливість приймати участь у вихованні дитини, неналежним чином виконує свої батьківські обов'язки з виховання доньки, не приділяючи їй належної турботи та не займаючись її вихованням, залишивши це питання ОСОБА_2

Водночас, згідно ч.2 ст.151 СК України, батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам.

Як визнано сторонами, причини, з яких ОСОБА_3 не виконує належним чином свої батьківські обов`язки по вихованню дитини є те, що малолітня ОСОБА_4 передана під нагляд ОСОБА_2 Крім того, з пояснень дитини, допитаної в судовому засіданні вбачається, що мати не байдужа до стану здоров`я дитини, спілкується з нею під час відвідувань на літніх канікулах, доглядає її, кормить, не ухиляється від батьківських обов`язків. Однак, внаслідок особистих обставин (взаємовідносин між відповідачем і третьою особою, створення нової родини відповідачем) відповідач протягом навчання доньки не має можливості відвідувати дитину, фактично передавши її на виховання ОСОБА_2 Доказів того, що знаючи про нагальні потреби дитини, відповідач не надав допомоги матеріали справи не містять. Саме лише не проживання із дитиною та обмеженість у спілкуванні з нею за умови обізнаності щодо наявності перебування дитини під належним наглядом та вихованням не може однозначно свідчити про нехтування батьківськими обов`язками.

Крім того, розглядаючи посилання відповідача на те, що позивач свідомо перешкоджає їй у спілкуванні з дитиною, не повертає їй дитину, суд виходить з того, що належних та допустимих доказів на підтвердження факту позбавлення права на побачення з дитиною зі сторони третьої особи-2 суду не надано, як відповідач так і треті особи, сама дитина вказували на те, що ОСОБА_4 протягом літніх канікул проживає разом із відповідачем.

Розглядаючи посилання позивача, ОСОБА_2 на не виконання відповідачем обов`язку з матеріального забезпечення дитини, суд виходить з обставин, викладених у висновку третьої особи-1 щодо надання матеріальної допомоги дитині відповідачем.

За таких обставин, оскільки не встановлено свідомого нехтування відповідачем батьківськими обов'язками, суд вважає за можливе погодитись з висновком органу опіки та піклування про наявність підстав для відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 207, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову Органу опіки та піклування Синельниківської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_3, треті особи: Орган опіки та піклування Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_2, за участі Новомосковської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення в повному обсязі виготовлено 04 серпня 2015 року.

Суддя Д.О. Парфьонов