Справа № 539/2017/15-ц
Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Гудкова С. В.

при секретарі Яценко Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Млин-Михнівці" про зміну формулювання причини звільнення з роботи, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПП "Млин-Михнівці" про зміну формулювання причини звільнення з роботи . Cвій позов мотивувала тим, що 24.07.2013 року, згідно наказу № 27 на підставі п.2 (за втратою довіри) ст.41 КЗпП України, вона була звільнена з роботи в підприємстві "Млин-Михнівці", де працювала завідуючою складом . Рішенням Лубенського міськрайонного суду від 03.03.2015 року її поновлено на посаді завідуючої складу в ПП "Млин-Михнівці". Рішення в частині поновлення на роботі, відповідно до п.4 ч.1 ст.367 ЦПК України, допущено до негайного виконання.

На час винесення вищевказаного рішення суду вона вже працювала продавцем продовольчих товарів на ФОП ОСОБА_2 Маючи намір поновитись на роботі в ПП "Млин-Михнівці", вона 12.03.2015 року з виконавчим листом звернулась до ВДВС Лубенського МРУЮ. 30.03.2015 року позивач звільнилась з роботи на ФОП ОСОБА_2 і одразу ж поїхала в ПП "Млин-Михнівці" з трудовою книжкою та особистою медичної книгою з метою поновитись на роботі.

30.03.2015 року її було поновлено на роботі в ПП "Млин-Михнвці" на посаді завідуючої складом, але позивача фактично не було допущено до роботи. ОСОБА_1 було посаджено за директорський робочий стіл і ніякої роботи їй не доручалось, в туалет вона виходила тільки при супроводі працівників підприємства.

На другий день, 31.03.2015 року, вона написала заяву про надання їй відпустки за власний рахунок, але їй було відмовлено. Потім вона написала заяву про звільнення її з роботи за угодою сторін на підставі ст.38 КЗпП України, але їй знову було відмовлено і рекомендовано написати заяву про звільнення за власним бажанням, відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України.

В зв"язку з тим, що їй ніякої роботи не доручалось, охоронники витрачали свій час для супроводу її з кабінету директора до туалету, вона з 01.04.2015 року та по 06.05.2015 року взагалі не виходила на роботу в ПП "Млин-Михнівці".

06.05.2015 року директор ПП "Млин-Михнівці" ОСОБА_3 запросила її на підприємство і в цей день видала наказ № 20 про звільнення її з роботи на підставі п.4 ст.40 КЗпП України, тобто у зв"язку з прогулом без поважних причин і в цей же день позивач отримала свою трудову книжку.

На підставі ст.77 Закону України "Про виконавче провадження", ст.235 КЗпП України позивач прохає змінити формулювання підстав звільнення її з роботи в ПП "Млин-Михнівці" із "звільнення за прогул без поважних причин, п.4 ст.40 КЗпП України" на "звільнення за угодою сторін, п.1 ст.36 КЗпП України" і день звільнення з "06 травня 2015 року" та "01 квітня 2015 року".

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, прохали його задовольнити.

Представники відповідача позов не визнали, прохали в його задоволенні відмовити.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали, докази справи, вважає, що в позові ОСОБА_1 слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.07.2013 року, згідно наказу № 27 на підставі п.2 (за втратою довіри) ст.41 КЗпП України, позивача ОСОБА_1 було звільнено з роботи на підприємстві "Млин-Михнівці", де вона працювала завідуючою складом . Рішенням Лубенського міськрайонного суду від 03.03.2015 року її було поновлено на посаді завідуючої складу в ПП "Млин-Михнівці". Рішення в частині поновлення на роботі, відповідно до п.4 ч.1 ст.367 ЦПК України, допущено до негайного виконання.

На час винесення вищевказаного рішення суду позивач вже працювала продавцем продовольчих товарів на ФОП ОСОБА_2 Маючи намір поновитись на роботі в ПП "Млин-Михнівці", ОСОБА_1 12.03.2015 року з виконавчим листом звернулась до ВДВС Лубенського МРУЮ (а.с.13) . 30.03.2015 року вона звільнилась з роботи на ФОП ОСОБА_2 і одразу ж поїхала в ПП "Млин-Михнівці" з трудовою книжкою та особистою медичної книгою з метою поновитись на роботі.

30.03.2015 року її було поновлено на роботі в ПП "Млин-Михнвці" на посаді завідуючої складом, що підтверджується наказом № 10 від 19.03.2015 року (а.с.19), але її фактично не було допущено до роботи. ЇЇ було посаджено за директорський робочий стіл, за яким вона їла лише насіння, і ніякої роботи їй не доручалось, в туалет вона виходила тільки при супроводі працівників підприємства.

Відповідно до ч.1 ст.76 Закону України "Про виконавче провадження", рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника, після чого державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, суд вважає, що директор ПП "Млин-Михнівці" формально належним чином виконала рішення суду про поновлення позивача на роботу.

31.03.2015 року позивач написала заяву про звільнення її з роботи за угодою сторін на підставі ст.38 КЗпП України (а.с.43), але наказом № 14 від 31.03.2015 року (а.с.21) їй з було відмовлено і рекомендовано написати заяву про звільнення за власним бажанням, відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України.

Потім позивач написала заяву про надання їй відпустки за власний рахунок, але наказом № 15 від 31.03.2015 року (а.с.22) їй знову було відмовлено у наданні відпустки.

Вищезазначені накази позивачем не оспорююються і на момент розгляду справи в суді є чинними. Крім цього, відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів", судам необхiдно мати на увазi, що при домовленостi мiж працiвником i власником пiдприємства, установи, органiзацiї або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п. 1 ст. 36 КЗпП (за згодою сторiн) договiр припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленостi може мати мiсце лише при взаємнiй згодi про це власника або уповноваженого ним органу i працiвника.

Сама по собi згода власника або уповноваженого ним органу задовольнити прохання працiвника про звiльнення до закiнчення строку попередження не означає, що трудовий договiр припинено за п. 1 ст. 36 КЗпП, якщо не було домовленостi сторiн про цю пiдставу припинення трудового договору. В останньому випадку звiльнення вважається проведеним з iнiцiативи працiвника (ст. 38 КЗпП).

Отже, із вищевказаної правової позиції ВС України витікає те, що якщо немає домовленності між працівником та власником або уповноваженим ним органом про звільнення працівника за угодою сторін, то відповідно звільнення проводиться за власним бажанням працівника (ст.38 КЗпП України), про що і було рекомендовано позивачу в наказі № 14 від 31.03.2015 року (а.с.21) .

В зв"язку з тим, що позивачу ніякої роботи не доручалось, то остання з 01.04.2015 року та по 06.05.2015 року взагалі не виходила на роботу в ПП "Млин-Михнівці", що також підтверджується відповідними актами про відсутність на роботі ОСОБА_1 на ПП "Млин-Михнівці".

Відповідно до наказу № 20 від 06.05.2015 року (а.с.27), ОСОБА_1 було звільнено з роботи в ПП "Млин-Михнівці" з посади завідуючої складу, в зв"язку з прогулом без поважних причин, на підставі п.4 ст.40 КЗпП України.

Суд вважає, що позивач без поважних причин не з"являлась на роботу в ПП "Млин-Михнівці", оскільки неприязнені стосунки працівника з директором ПП "Млин-Михнівці" не є підставою для того, щоб 36 робочих днів не виходити на роботу. Отже, наказ № 20 від 06.05.2015 року є законним. На думку суду, позивач повинна була відпрацювати два тижні, а потім адміністрація ПП "Млин-Михнівці" її б звільнила за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України, тим більше, що позивачу нараховувалась заробітна плата.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає, що не має підстав змінювати формулювання причини звільнення позивача з роботи.

Керуючись ст.ст.36, 38, п.4 ст.40 КЗпП України , ст.ст.10, 15, 60, 61, 212, 213, 214 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В позовних вимогах ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Млин-Михнівці" про зміну формулювання причини звільнення з роботи - відмовити .

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_4 С. В.