УХВАЛА

іменем України

145/609/15-ц

2/145/422/2015

14.05.2015 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

Суддя Мазурчак А. Г. , розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ВДВС Тиврівського РУЮ Вінницької області про визнання права власності на 1/2 частку автомобіля та звільнення її з-під арешту,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частку автомобіля ВАЗ 21154-110120, та звільнити його з-під арешту.

Відповідно роз'яснень, викладених у п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" №10 від 17.10.2014 р. у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, наприклад, зняття арешту з майна та визнання права власності на це майно. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Відповідно до п.13, якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), наприклад, за вимогами про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди.

Якщо в позовній заяві об'єднано кілька самостійних вимог майнового характеру, пов'язаних між собою, то, враховуючи, що об'єктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог (пункт 10 частини першої статті 80 ЦПК). При цьому судовий збір може бути сплачено окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Відповідно ч.5 ст. 119 ЦПК України, судовий збір за майновий спір необхідно заплатити в розмірі 393,87 грн. Позивачем подано квитанцію на 244, 00 грн.

Вимога про зняття арешту має бути оплачено окремо в розмірі 243,60 грн., які не сплачені взагалі.

Крім того також надано нечитаємі ксерокопії свідоцтва про реєстрацію автомобіля.

Позивач подала заяву про відстрочення сплати судового збору, мотивуючи тим, що в неї важкий майновий стан.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення рішення по справі.

Оскільки позивач працює контролером-касиром ТВБВ № 10001/0171 в Філії-Вінницьке обласне управління АТ "Ощадбанк", отримує заробітну плату 2060,00 грн. на місяць, про що надала довідку, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про відстрочку судового збору та залишити заяву без руху, надавши строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.119, ч.1 ст.121 ЦПК України, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ВДВС Тиврівського РУЮ Вінницької області про визнання права власності на 1/2 частку автомобіля та звільнення її з-під арешту залишити без руху, надавши позивачеві строк для усунення недоліків протягом пяти днів з дня отримання копії даної ухвали, інакше заява буде вважатись неподаною і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Мазурчак А.Г.