Справа №480/155/15-ц 20.07.2015 20.07.2015 20.07.2015
Провадження №22-ц/784/1767/15 Головуючий у 1 інстанції Войнарівський М.М.
Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А

іменем України

20 липня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Галущенка О.І. та Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Гордійчук С.С.,

з участю:

представника заявника ОСОБА_2,

представника відділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції ОСОБА_3, переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_4 ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16 червня 2015 року, постановлену за скаргою ОСОБА_4 на неправомірні рішення та дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції в процесі примусового виконання рішення суду, -

у с т а н о в и л а :

26 січня 2015 року ОСОБА_4 подав до Миколаївського районного суду Миколаївської області скаргу на дії та рішення державного виконавця відділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції (далі ВДВС Миколаївського РУЮ), яку обгрунтував наступним.

На підставі рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 07 травня 2014 року, зміненого рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 24 червня 2014 року, з нього на користь ОСОБА_5 стягнуто 33 311 гривень 94 копійки на відшкодування майнової шкоди, 1 000 гривень - моральної шкоди та 267 гривень 72 копійки судового збору.

За заявою стягувача, судом першої інстанції 07 серпня 2014 року було видано виконавчий лист № 480/447/14-ц про стягнення з ОСОБА_4 1 000 гривень у відшкодування моральної шкоди, який 13 серпня 2014 року надійшов для виконання в ВДВС Миколаївського РУЮ.

На його підставі державний виконавець відкрив виконавче провадження, в рамках якого 20 листопада 2014 року виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи платника.

Проте, ці дії державного виконавця є незаконними.

За відсутності у нього правомочностей на примусове виконання рішення суду не за місцем проживання та роботи боржника, бо він проживає у Заводському районі, а працює в Ленінському районі м. Миколаєва, державний виконавець відділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції їх вчиняти не міг.

Незважаючи на це, державний виконавець не тільки відкрив провадження у справі, але й, отримавши документ про його місце роботи, не надіслав виконавчий документ до належного структурного підрозділу виконавчої службиза за місцем знаходження робочого місця.

Більш того, порушуючи вимоги закону, державний виконавець продовжив виконавче провадження й виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату та доходи боржника.

Посилаючись на викладені обставини, заявник просив:

●визнати неправомірними дії держвиконавця ВДВС Миколаївського РУЮ по зверненню стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника в рамках виконавчого провадження №4439034;

●визнати незаконною постанову вказаної особи від 20 листопада 2014 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника в рамках того ж провадження.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 17 березня 2015 року скарга залишена без розгляду, у звязку з пропуском установленного законом строку на її оскарження.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 09 квітня 2015 року зазначену ухвалу районного суду скасовано, а справу передано до того ж суду на новий розгляд.

При новому вирішенні скарги ОСОБА_4, Миколаївський районний суд Миколаївської області своєю ухвалою від 16 червня 2015 року залишив її без задоволення.

ОСОБА_4 подав на цю ухвалу апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та постановити нову, якою задовольнити його вимоги, викладені в скарзі.

Скаргу обґрунтував невідповідністю висновків суду дійсним обставинам справи, положенням чинного цивільно-процесуального та виконавчого законодавств.

Апеляційну скаргу слід відхилити і залишити без змін оскаржену ухвалу суду 1 інстанції, оскільки той постановив її з додержанням положень чинних цивільно-процесуального та виконавчого законодавств.

Так, відхиляючи скаргу заявника, суд 1 інстанції виходив з того, що вчиняючи оскаржувані дії державний виконавець відділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції діяв у відповідності з вимогами чинного законодавства, а тому підстав для визнання їх незаконними немає.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області, в межах доводів апеляційної скарги, погоджується з обставинами та правовідносинами, встановленими судом 1 інстанції, вважає їх доведеними, а висновки, щодо результату вирішення скарги - вірними, обґрунтованими й законними.

Так, в силу статей 1 4, 11, 20, 24, 25, 31, 32, 68 Закону України Про виконавче провадження (надалі Закон) виконавче провадження є завершальною стадію судового провадження та примусового виконання рішень інших органів (посадових осіб) і являє собою сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у названому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених згаданим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до нього, а також рішеннями, що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень здійснюються за заявою стягувача або його представника, на підставі виконавчих документів, визначених Законом, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами, державними виконавцями відповідних структурних підрозділів Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, обласних управлінь юстиції, районних, міських (міст обласного значення), районних в містах відділів державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна.

Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

У разі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та з'ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувачу.

При цьому, державний виконавець зобов'язаний здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом; неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Для цього він надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання, у тому числі і щодо зміни підвідомчості виконавчих проваджень.

Звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника є одним із заходів примусового виконання рішень, який застосовується у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати, а також, без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника за письмовою заявою стягувача.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника державний виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів.

Копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як вбачається з матеріалів справи, при вчинені оскаржених виконавчих дій, державний виконавець у повній морв дотримався виписаного вище.

Так, як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 07 травня 2014 року, зміненого рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 24 червня 2014 року, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 стягнуто 33 311 гривень 94 копійок відшкодування майнової шкоди, 1 000 гривень на відшкодування моральної шкоди та 267 гривень 72 копійки судового збору.

На підставі заяви стягувача, судом першої інстанції 07 серпня 2014 року було видано виконавчий лист № 480/447/14-ц про стягнення з ОСОБА_4 1 000 гривень відшкодування моральної шкоди, який, за його ж волевиявленням (а.с. - 89), надійшов 13 серпня 2014 року для виконання в ВДВС Миколаївського РУЮ.

При цьому, місцем проживання боржника у виконавчому документі була зазначена адреса: АДРЕСА_1.

На підставі названих документів, 15 серпня 2014 року державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копія якої направлена боржникові.

Одночасно йому було запропоновано у строк до 21 серпня 2014 року добровільно виконати рішення.

Отримавши копію постанови про відкриття провадження 27 серпня 2008 року, ОСОБА_4 подав заяву на імя начальника ВДВС Миколаївського РУЮ про направлення виконавчого документа за місцем його роботи, в Миколаївську обласну філармонію, по вул. Маршала Василевського, 55, зазначивши в ній місцем свого проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. - 92).

Виходячи з вимог закону та волі боржника, державний виконавець 20 листопада 2014 року виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника і направив її разом з копією виконавчого документу до Миколаївської обласної Філармонії, де ОСОБА_4 працює (а.с. 91, 106).

Таким чином, підстав вважати, що державний виконавець діяв за межами закону немає, про що свідчить і постанова про закінчення виконавчого провадження від 04.06.2105 року, якою виконавче провадження закінчено з підстав фактичного виконання в повному обсязі рішення суду за даним виконавчим документом.

Що ж до твердження особи, яка подала апеляційну скаргу, про порушення державним виконавцем ВДВС Миколаївського РУЮ правил підвідомчості виконавчих проваджень, то воно є безпідставним, оскільки не ґрунтується ні на законі, ні на дійсних обставинах справи.

Дійсно, ОСОБА_4 зареєстрований в Заводському районі м. Миколаєва по вул. Лазурна, 6Б (а.с. 4 зв.). Проте, з матеріалів, що є у справі, зокрема його заяви державному виконавцю (а.с. - 92), місцем свого постійного проживання він вважає АДРЕСА_2, що є територією Миколаївського району.

За такого, саме ВДВС Миколаївського РУЮ і є тією установою, яка повинна була здійснювати виконання судового рішення за даним виконавчим листом.

Керуючись статтями 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді: