У х в а л а

іменем україни

25 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Дьоміної О.О.,

Парінової І.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа - ОСОБА_2, про визнання договору поруки недійсним, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 22 серпня 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 490045906, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 27 001,98 доларів США зі сплатою 12 % річних, кінцевим терміном повернення до 22 серпня 2013 року. Також, 22 серпня 2007 року між банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 490045906, відповідно умов якого остання прийняла на себе зобов'язання відповідати перед банком за порушення ОСОБА_2 умов кредитного договору. ОСОБА_2 в порушення умов договору свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 22 серпня 2012 року становить 14 365,70 доларів США, що за курсом НБУ на 22 серпня 2012 року складає 114 825 грн 01 коп.; заборгованість за відсотками - 4 910,72 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 39 251 грн 35 коп.; пеня 16 836,76 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 134 576 грн 20 коп. А тому, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 288 652 грн 56 коп., з яких: заборгованість за кредитом 114 825 грн 01 коп.; заборгованість по відсоткам - 39 251 грн 35 коп.; пеня - 134 576 грн 20 коп. та судові витрати.

В ході розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги та просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 151 125 грн 07 коп.

ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Альфа-Банк», третя особа - ОСОБА_2, про визнання договору поруки недійсним, посилаючись на те, що оспорюваний договір не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені самим договором та законодавчими нормами, оскільки на час його укладання поручитель не працювала, жодних джерел доходів не мала, повністю утримувалась за рахунок чоловіка, який є позичальником за забезпеченим договором. Банк, укладаючи договір поруки не перевірив майновий стан поручителя, що, на думку відповідача, свідчить про те, що банк не мав намірів його реального виконання.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 22 січня 2015 року, в задоволенні позову ПАТ «Альфа-Банк» відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Альфа-Банк» просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови в задоволенні їх позовних вимог скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та в цій частині ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк», в іншій частині рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні основного позову, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень, та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» відхилити, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: О.О. Дьоміна

І.К. Парінова