Справа № 127/2-200/2004 Провадження № 22-ц/772/1890/2015Головуючий в суді першої інстанції Іщук Т. П.
Категорія Доповідач Рибчинський В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду

Вінницької області в складі:

головуючого: Рибчинського В.П.,

суддів: Вавшка В.С., Іванюка М. В.,

за участю секретаря: Топольської В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу представника Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції Левицького Олександра Вікторовича на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15 травня 2015 року за матеріалами скарги ОСОБА_3 на бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України та зобов'язання вчинити дії, -

встановила:

ОСОБА_3 звернувся в суд зі скаргою на бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України та зобов'язання вчинити дії, яку мотивував тим, що у відділі примусового виконання ДВС України перебувають виконавчі провадження, про які зазначається в їх листі від 22 грудня 2014 року за № Я-16480/2-1, які до цього часу не виконані. Заявник вважає, що начальник відділу не забезпечив контроль за здійсненням державними виконавцями повноти проведення виконавчих дій в даних виконавчих провадженнях, чим порушив вимоги Закону України «Про виконавче провадження», а тому просить визнати неправомірною бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України щодо забезпечення контролю за здійсненням виконавчих проваджень та зобов'язати посадових осіб ДВС України забезпечити виконання рішень судів.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 травня 2015 року визнано неправомірною бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України щодо здійснення контролю за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем в межах виконавчих проваджень № 24254306; № 27605579; № 29507340; № 32985669; № 33012366; № 33374156; № 38409398; № 38409419; № 38942757; № 39811788; № 39811984; № 41392206. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Левицький О.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_3.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представника Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Левицького О.В., ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно ЦПК України, порушено їх права чи свободи .

В поданій апеляційній скарзі представник Департаменту ДВС Міністерства юстиції Левицький О.В. ставить питання про скасування ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 15 травня 2015 року посилаючись на те, що суд безпідставно прийняв до свого провадження та розглянув скаргу ОСОБА_3, якою оскаржено дії посадової особи органу ДВС по 12 виконавчим провадженням, хоча кожна дія чи бездіяльність мала б розглядатись окремо. Також зазначив, що суд, в порушення п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання рішень у цивільних справах», не залучив до розгляду скарги боржників по виконавчим провадженням.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (на сьогодні в Департаменті Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України, зважаючи на ліквідацію Державної виконавчої служби України) знаходяться виконавчі провадження № 24254306; № 27605579; №29507340; № 32985669; № 33012366; № 33374156; № 38409398; № 38409419; №38942757; № 39811788; № 39811984; № 41392206, № 13689527, № 2729408, що підтверджується листом вказаного відділу від 22 грудня за № Я-16480/2-1 та копіями виконавчих проваджень, наданих суду.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 травня 2015 року закрито провадження в частині вимог скарги ОСОБА_3 на бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України та зобов'язання вчинити дії щодо виконання виконавчих листів №2-1285-2007 (ВП 13689527) і №2-4213-2007 (ВП №2729408).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3, суд виходив з того, що начальник Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, зобов'язаний здійснювати контроль за виконанням рішень підлеглими державними виконавцями, однак за наявності неправомірної бездіяльності державних виконавців, яка встановлена в судовому засіданні, щодо дій вчинених в межах виконавчих проваджень №24254306; №27605579; №29507340; №32985669; №33012366; №33374156; №38409398; №38409419; №38942757; №39811788; №39811984; №41392206 наявна і бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень ДВС України щодо здійснення відповідного контролю за виконавчими провадженнями, яка також є неправомірною. В частині вимоги заявника про зобов'язання забезпечити виконання рішень судів суд відмовив, оскільки відповідно до п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», суд не має права зобов'язувати державного виконавця до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Коллегія суддів не може погодитись з таким висновком суду з огляду на наступне:

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Зі змісту частини 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і у повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі статтею 26 ЦПК сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов'язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи.

Пунктом 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснено, що згідно зі статтею 26 ЦПК сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов'язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

З матеріалів даної справи вбачається, що розглядаючи скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України та зобов'язання вчинити дії, суд першої інстанції не дотримався визначеного процесуального порядку та не залучив до розгляду справи всіх боржників, зокрема Головне управління юстиції у м. Києві, не повідомив останнього про час та місце розгляду справи, чим порушив його права та законні інтереси.

Також заслуговують на увагу доводи апелянта щодо безпідставного розгляду судом першої інстанції скарги, якою оскаржено дії посадової особи органу ДВС по 12 окремим виконавчим провадженням, оскільки з матеріалів справи вбачається, що по зазначеним виконавчим провадженням різні боржники.

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що виконавчі провадження були об'єднанні в зведене виконавче провадження, а тому розгляд скарги, якою оскаржено дії посадової особи органу ДВС по 12 окремим виконавчим провадженням, є необґрунтованим.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при розгляді справи допустився порушень норм процесуального права, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст.303,307,311-315,317-319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції Левицького Олександра Вікторовича - задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15 травня 2015 року - скасувати, а справу повернути на новий розгляд до суду першої інстанції..

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: В.П. Рибчинський

Судді: В.С. Вавшко

М.В. Іванюк