Номер провадження 2/754/1778/15
Справа №754/1518/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

04 серпня 2015 року Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

за участю секретаря Базік А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Зорг Біогаз Україна» про захист прав споживача шляхом повернення коштів за невиконані роботи, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом (з урахуванням уточнених позовних вимог) до відповідачів про захист прав споживачів шляхом солідарного стягнення суми авансу за невиконані роботи з розроблення проектної документації. Посилаючись на те, що 03.07.2014року ОСОБА_1 передав генеральному директору ТОВ «Зорг Біогаз Україна» ОСОБА_2 кошти в розмірі 3600євро, як аванс за проведення проектних робіт, а саме: розроблення проектної документації на біогазову станцію в смт. Ружин, Житомирської області, що підтверджується розпискою від 03.07.2015року. В подальшому позивач планував укласти з відповідачами договір підряду на розроблення проектної документації. ОСОБА_2 здійснивши виїзд смт.Ружин, повідомив позивача, шляхом надіслання листа електронною поштою, про непридатність майданчика для проектування та установки біогазової станції. В зв'язку з тим, що відповідачами не було проведено робіт щодо розроблення документації та оскільки відповідачі ухиляються від добровільного повернення авансу, позивач просить суд стягнути суму авансу в розмірі 3600євро, в рамках Закону України «Про захист прав споживачів».

В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити посилаючись на викладені обставини, які зазначені в позовній заяві, згідно яких просив стягнути солідарно з відповідачів 3600євро, в зв'язку з невиконанням роботи з розроблення проектної документації на користь позивача ОСОБА_1

Представник відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, однак на попередніх судових засіданнях зазначав, що позовні вимоги не визнають, надав суду заперечення на позовну заяву. Пояснював, що вимоги позивача щодо повернення сплаченого авансу є необґрунтованими та надуманими, оскільки в вартість робіт за розпискою входили: виїзд на місце, обстеження майданчика, консультації, розробка попереднього проекту. Всі перечисленні роботи відповідачем були виконані у повному обсязі та матеріали вислані на електронну адресу позивача, претензій щодо якості виконання якої позивач не висував. До того ж, відповідач сам зацікавлений у подальшому виконанні робіт з будівництва біогазової станції, але позивач з невідомих причин відмовляється від подальшої співпраці. Також зазначив, що в матеріалах справи містіться проектна документація на біогазовую станцію у смт.Ружин, Житомирської області, яка виконана відповідно до розписки від 03.07.2014р., другий екземпляр наданий представнику позивача.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 03.07.2014року відповідно до розписки ОСОБА_2 отримав 3600євро, як аванс за проектну документацію на біогазову станцію в смт. Ружин, Житомирської області від ОСОБА_1

В подальшому сторони планували укласти договір підряду на розроблення проектної документації на біогазову станцію.

Згідно ч. 3 ст. 865 ЦК України до відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Згідно ч. 2 ст. 870 ЦК України якщо робота виконується з матеріалу підрядника, вартість матеріалу оплачується замовником частково або в повному обсязі, за погодженням сторін, з остаточним розрахунком при одержанні замовником виконаної підрядником роботи.

Згідно ч. 2 ст. 873 ЦК України робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі.

Але, як встановлено в судовому засіданні сторони договір підряду не укладали, оскільки позивач ОСОБА_1 звернувся до Генерального директора ТОВ «ЗОРГ БІОГАЗ Україна» ОСОБА_2 про повернення коштів, в зв'язку з невиконанням компанією зазначених проектних робіт, зазначених в розписці, що підтверджується листом від 12.11.2014р. (а.с.5).

Відповідно ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими

відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з розписки, сторони дійшли згоди щодо суми, але розписка не містить основних умов, які б передбачали перелік основних послуг, строку (терміну) виконання робіт за які сплачено кошти.

В судовому засіданні представник позивача, зазначив, що ОСОБА_2 здійснивши виїзд смт. Ружин, повідомивши позивача, шляхом надіслання листа електронною поштою, про непридатність майданчика для проектування та установки біогазової станції. Однак, в зв'язку з тим, що відповідачами не було проведено робіт щодо розроблення документації, позивач неодноразово звертався до відповідачів з проханням повернути передані їм кошти, однак відповідачі кошти не повернули.

В судовому засідання представник відповідача, пояснював, що після отримання авансу ОСОБА_2 виїхав в м. Ружин для обстеження майданчика під будівництво станції. Майданчик виявився тісним, але будувати біогазову станцію було можливо. Про це було повідомлено позивача, який підтвердив бажання продовжувати роботу з проектування та будівництва біогазової станції та вислав ОСОБА_2 на електронну адресу топозйомку, без якої проектування не можливе.

На підставі топозйомки, ОСОБА_2 розробив генеральний план та попередній проект.

Судом встановлено, що в вартість робіт за розпискою входило: виїзд на місце, обстеження майданчика, консультації, розробка попереднього проекту, строк виконання сторонами не оговорювався, що також не заперечувалось представниками позивача та відповідача.

Відповідно до наданих суду пояснень сторін процесу, матеріалів справи, всі вище перечисленні роботи відповідачами були виконані у повному обсязі, на підтвердження представник відповідача надав суду калькуляцію наданих послуг, попередній проект, виготовлений згідно з умовами викладеними в розписці, загальну інформацію про біогазову станцію. Представник позивача пакет документів отримав.

Суд критично ставиться, щодо посилання представника позивача та представника відповідача, на електронну переписку між ОСОБА_2 та ОСОБА_1., як доказ встановленого факту не виконання/виконання робіт, оскільки з роздруківки електронної переписки неможливо однозначно встановити осіб, що вели листування та зміст переписки.

Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтвердитись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, під час розгляду справи, відповідачем були виконані всі умови розписки по розробленню проектної документації та передані представнику позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК).

Отже, оскільки судом не встановлено порушення прав позивача на момент розгляду справи, а судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання і не може визначати правовідносини між сторонами на майбутнє, а представником позивача не було доведено порушення відповідачами умов розписки (договору) або принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України), прав чи охоронюваних законом інтересів ОСОБА_1, тому, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача необґрунтовані та не підлягають задоволенню, оскільки позивачем та його представниками не надано суду доказів, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивача, як це передбачено ст.60 ЦПК України.

Таким чином, за наслідками розгляду справи не встановлено, що спірні правовідносини на які посилався представник позивача регулюються вимогами Закону України «Про захист прав споживачів», так як цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів, а з встановлених судом обставин вбачається, що це є правовідносини, які виникають з договірних зобов'язань між сторонами, і тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України з позивача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави пропорційно до розміру позовних вимог у розмірі 864грн.

Керуючись Законом України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 23, 611, 651, 653, 693, 695, 1167 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 21-216 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Зорг Біогаз Україна» про захист прав споживача шляхом повернення коштів за невиконані роботи - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Бабко В.В.