Ухвала

27 липня 2015 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Яковлева Д.О.

при секретарі Лопаті Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про тимчасове обмеження права виїзду за межі України керівника ПП «Дніпромехпостачання-Д» ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло відповідне подання, в обґрунтування якого зазначено, що на примусовому виконанні в Бабушкінському ВДВС Дніпропетровського МУЮ знаходиться виконавчий лист від 18.09.2014 №804/12797/13-а виданий Дніпропетровським окружним адміністративним судом про стягнення з ПП «Дніпромехпостачання-Д» на користь Державного бюджету України заборгованості у розмірі 59086грн.79коп. Відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, однак на час звернення до суду рішення боржником не виконано. Згідно витягу з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, керівником боржника ПП «Дніпромехпостачання-Д» є ОСОБА_1. З урахуванням наведеного державний виконавець за погодженням з начальником Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ просить винести ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до повного виконання рішення на користь стягувача відносно боржника ПП «Дніпромехпостачання-Д» в особі ОСОБА_1.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 «Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї» кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі свою власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачені законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються статтею 313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок розв'язання спорів у цій сфері регулює Закон України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України».

Положеннями статті 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов'язань (пункт 5).

За змістом пункту 18 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Статтею 90 Закону України «Про виконавче провадження» передбачена відповідальність за невиконання законних вимог державного виконавця та порушення вимог цього Закону.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та у п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків.

Особа, що має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежного.

Відповідно до положення ч.2 ст.10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Ухиленням боржника від виконання своїх зобов'язань не можна вважати лише наявність статусу боржника у виконавчому провадженні та непогашення боргу в добровільному порядку.

Відповідно до матеріалів справи, на примусовому виконанні у Бабушкінському ВДВС Дніпропетровського МУЮ ВП №45985446 (а.с.4 зворотній бік), знаходиться виконавчий лист від 18.09.2014 №804/12797/13-а (а.с.3) виданий Дніпропетровським окружним адміністративним судом про стягнення з ПП «Дніпромехпостачання-Д» на користь Державного бюджету України заборгованості у розмірі 59086грн.79коп. Згідно витягу з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, керівником боржника ПП «Дніпромехпостачання-Д» є ОСОБА_1 (а.с.5-6). В матеріалах справи відсутні відомості по наявність у боржника закордонного паспорту, а також відомості які б свідчили про намір останнього виїхати за кордон. Крім того, надані до подання докази щодо відсутності у ПП «Дніпромехпостачання-Д» майна та грошових коштів, на думку суду, свідчать лише про незадовільний майновий стан боржника та не доводять факту ухилення боржника від виконання зобовязання.

Таким чином, в ході розгляду справи не було встановлено факту ухилення від виконання судового рішення з боку боржника, у звязку із чим подання не підлягає задоволенню.

Крім того, суд звертає увагу заявника на необхідність додержання вимог, у тому числі, щодо резолютивної частини подання про обмеження виїзду боржника за кордон, зазначених у листі Міністерства юстиції України від 06.06.2008 №25-32/507.

На підставі викладеного, керуючись ст.377-1 ЦПК України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного виконавця Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника ПП «Дніпромехпостачання-Д» ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Д.О. Яковлев