Номер провадження: 22-ц/785/2921/15
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л.В.
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів- Заїкін А.П., Доценко Л.І.

При секретарі - Томашевська К.В.

Розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_5 на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2008 року за позовом ОСОБА_6 до Одеської міської ради

-про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И Л А:

27 листопада 2011 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовними вимогами в котрих просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку літ. «А», який складається з підвальних приміщень площею 116,1 кв.м., а саме з: гаражу площею 18,5 кв. м, кладочки площею 4,1 кв. м, коридору площею 3,5 кв. м, підвалу площею 6,0 кв. м, підсобного площею 5,5 кв. м, підсобного площею 10,0 кв. м, підсобного площею 47,9 кв. м, підсобного площею 4,0 кв. м, підсобного площею 12,7 кв. м, підсобного площею 3,9 кв. м; приміщень першого поверху площею 114,1 кв. м, а саме з: підсобного площею 3,7 кв. м, передньої площею 9,4 кв. м, житлової площею 65,6 кв. м, житлової площею 16,1 кв. м, вхід у підвал площею 3,5 кв. м, житлової площею 13.1 кв. м, підсобного площею 2,7 кв. м; приміщень другого поверху площею 100, 5 кв. м, а саме з: веранди площею 12,4 кв. м, санвузла площею 6,5 кв. м, житлової площею 17,7 кв. м, житлової площею 21,7 кв. м, гардеробної площею 4,0 кв. м, санвузла площею 9,6 кв. м, житлової площею 17,3 кв. м, коридору площею 3,8 кв. м, коридору площею 7,5 кв. м; басейн - І.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що йому на підставі державного акту належить на праві власності земельна площею 0,0887 га, яка розташована по АДРЕСА_1. У 2007 році він узгодивши проект будівництва з суміжними землекористувачами ОСОБА_7, ОСОБА_8., та державними органами: управлінням архітектури та містобудування, управлінням інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя, санітарно-епідеміологічною станцією м. Одеси, розпочав будівництво будинку, яке було закінчено у 2008 році. Однак ОСОБА_6 не можу ввести в експлуатацію даний будинок у зв'язку з чим він вимушений був звернутися до суду.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2008 року позовні вимоги задоволено. Суд визнав за ОСОБА_6 право власності на житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку літ. «А», який складається з підвальних приміщень площею 116,1 кв.м., а саме з: гаражу площею 18,5 кв. м, кладочки площею 4,1 кв. м, коридору площею 3,5 кв. м, підвалу площею 6,0 кв. м, підсобного площею 5,5 кв. м, підсобного площею 10,0 кв. м, підсобного площею 47,9 кв. м, підсобного площею 4,0 кв. м, підсобного площею 12,7 кв. м, підсобного площею 3,9 кв. м; приміщень першого поверху площею 114,1 кв. м, а саме з: підсобного площею 3,7 кв. м, передньої площею 9,4 кв. м, житлової площею 65,6 кв. м, житлової площею 16,1 кв. м, вхід у підвал площею 3,5 кв. м, житлової площею 13.1 кв. м, підсобного площею 2,7 кв. м; приміщень другого поверху площею 100, 5 кв. м, а саме з: веранди площею 12,4 кв. м, санвузла площею 6,5 кв. м, житлової площею 17,7 кв. м, житлової площею 21,7 кв. м, гардеробної площею 4,0 кв. м, санвузла площею 9,6 кв. м, житлової площею 17,3 кв. м, коридору площею 3,8 кв. м, коридору площею 7,5 кв. м; басейн - І.( а.с.41)

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2009 року виправлена описка допущена в мотивувальній та резолютивній частинах рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2008 року , а саме змінено назву об'єкта нерухомості на який за ОСОБА_6 визнано право власності по тексту» житловий будинок» на «садовий будинок»( а.с.67)

В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином. В своїй заяві заявник ставить питання про розгляд апеляційної скарги за її відсутністю.

В силу ст. 305 ч.2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового. про відмову в заявлених вимогах, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилається на те, що будинок будувався в період шлюбу за спільні кошти; суд не залучив її до участі в справі та безпідставно в порядку ст.376 ЦК України визнав право власності на самочинне будівництво за позивачем.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги. дійшла висновку. що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заявлені вимоги, районний суд виходив з вимог ч.5 ст.376 ЦК України посилаючись на те, що самочинний будинок побудований на земельній ділянці котра позивачеві належить на праві власності та останній узгодив проект будівництва з суміжними землекористувачами та державними органами: управлінням архітектури та містобудування, управлінням інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя, санітарно- епідеміологічною станцією м. Одеси.

Проте з таким судженням погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до Постанови від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних та кримінальних справ в п. 9 роз'яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону « Про основи містобудування» спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України . У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Враховуючи наведене, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі за позовом про визнання права власності на самочинно збудовані об'єкти суд має звертати увагу чи зазначено у позовній заяві відповідно до вимог статті 119 ЦПК обставини щодо звернення позивача до інспекції державного будівельного архітектурного контролю про прийняття об'єкта до експлуатації та посилання на докази щодо зазначених обставин. У разі відсутності посилання на такі обставини або докази суд має відповідно до вимог статті 121 ЦПК залишити позовну заяву без руху та надати строк для усунення недоліків із наслідками, передбаченими частиною другою статті 121 ЦПК.

Якщо позивач не звертався до компетентного державного органу із заявою про прийняття об'єкта до експлуатації, суд вирішує спір по суті з урахуванням наведених обставин та вимог закону.

Заявлений позов пов'язаний із самочинним будівництвом нерухомого майна.

Районний суд не враховував вимоги ч.2 ст.376 ЦК України, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього .

Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК).

Вирішуючи справу за позовом власника земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суд не звернув уваги, що ОСОБА_6 з 07.02.2003 року знаходиться в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, будівництво здійснювалось в період шлюбу, позивач не звертався до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації та в матеріалах справи відсутня відмова щодо зазначеного питання.

Посилання в запереченнях ОСОБА_6 про те, що заявниця не має право на оскарження рішення районного суду судова колегія оцінює критично, оскільки самочинне будівництво садового будинку велося в період шлюбу,суд вирішив питання про їправа та обов'язки заявниці без залучення її до участі в справі, визнавши право власності на спірний будинок лише за позивачем.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до компетентного державного органу про прийняття самочинної забудови до експлуатації, а тому заявлений позов про визнання права власності на самочинний садовий будинок є передчасним.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що районний суд помилково вважав власником самочинного садового будинку ОСОБА_6, що свідчить про порушення районним судом вимог ст.212-214 ЦПК України та не врахував норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, а тому з підстав ст.309 ч.1 п.3,4 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового, про відмову в заявлених вимогах.

Керуючись ст.ст. 309, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2008 року скасувати.

В позовних вимогах ОСОБА_6 до Одеської міської ради про визнання права власності відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена на протязі 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Голодуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді Л.І.Доценко

А.П.Заїкін