Справа № 1603/2317/2012
Провадження № 2/526/88/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06 серпня 2015 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого Киричка С.А.,

з участю секретаря Широколави О.В.,

позивачки - ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гадяч цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення частки в натурі та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права власності на частину будинку та визнання права власності на будинок,-

встановив:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом, просила виділити їй в натурі частку у праві спільної часткової власності у будинку № 36 по вул. Першотравневій у м. Гадячі Полтавської області.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вона є власником 1/5 частини будинку відповідно до договору від 14 квітня 2005 року. Крім того, вона здійснила добудову до житлового будинку, але відповідач чинить їй перешкоди у користуванні нерухомим майном.

У січні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою. У лютому 2015 року ОСОБА_2 уточнив зустрічні позовні вимоги та просив визнати 4/5 частини будинковолодіння по вул. Першотравневій, 36 в м. Гадячі спадковим майном після померлого 30.11.2008 року ОСОБА_4; встановити, що йому належить право власності на вищезазначене спадкове майно; встановити, що ОСОБА_1 втратила право власності на 1/5 частину цього будинковолодіння у звязку із її знищенням; залишити за ОСОБА_2 право власності в цілому на будинок з господарськими будівлями по вул. Першотравневій, 36 в м. Гадяч.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги та просила визнати за нею право власності на нерухоме майно згідно варіанту №2 додаткової судової будівельно-технічної експертизи із збільшенням її частки, яка складає згідно висновку експерта 18/25 та виділити її в натурі. Проти задоволення зустрічного позову заперечувала повністю.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник у судовому засіданні заперечували проти позовних вимог ОСОБА_1 та підтримали зустрічні позовні вимоги.

Заслухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні як первісного, так і зустрічного позову.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 14 квітня 2005 року (т.с.1 а.с.9) ОСОБА_5 купила у ОСОБА_6 1/5 частину житлового будинку №36 по вул. Першотравневій , що в цілому складається з будинку А-1, А'-1 житловою площею 79,2 кв.м., загальною площею 132,9 кв.м., з допоміжними господарчими будівлями: сарай Б, погріб б', вбиральня В, сарай Д, сарай Е, огорожа №1-4.

Згідно договору дарування від 07 травня 2004 року ОСОБА_4 подарував ОСОБА_5 4/5 частини вищезазначеного домоволодіння.

Рішеннями виконкому Гадяцької міської ради від 19.07.2005 року №192-1 та від 24.05.2007 року №125-26 ОСОБА_5 надано дозвіл на будівництво господарської будівлі розміром 10 х 4 м та переобладнання сараю Б під літню кухню з добудовою до гаража розміром 4,5 х 2 м. та на переобладнання сараю Г під літню кухню та на будівництво добудов до неї розміром 12,5 х 3,5 м та 3 х 2 м на власній земельній ділянці. Окрім того, ОСОБА_5 дозволено знести аварійні господарські будівлі «б», «Д», «Е».

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 26 жовтня 2007 року, яке набрало законної сили 11 лютого 2008 року визнано недійсним договір дарування 4/5 частини будинку №36 по вул. Першотравневій в м. Гадячі, укладений 07 травня 2004 року.

Відповідно до декларації про готовність обєкта до експлуатації (т.3 а.с.133-135) літня кухня «Г» є закінченим будівництвом обєктом готовим до експлуатації.

Згідно висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи визначено реальні частки співвласників з урахуванням здійснених добудов. Відповідно до першого варіанту експертизи ОСОБА_1 запропоновано виділити частку, яка складає 73/100, ОСОБА_2 виділити 27/100. По варіанту № 2 запропоновано експертом ОСОБА_1 виділити частку, яка складає 18/25 та ОСОБА_2- 7/25.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т.3 а.с.129) 14 травня 2014 року ОСОБА_1 здійснила державну реєстрацію 1/5 частини в спільній частковій власності. Підставою виникнення права власності зазначено договір купівлі-продажу частини будинку від 14.04.2005 року. У розділі відомості про обєкт нерухомого майна зазначено, що даний обєкт є житловим будинком по вул. Першотравневій, 36 в м. Гадяч Полтавської області, загальною площею 81,8 кв.м. та житловою площею 57,5 кв.м. Складовими частинами обєкта нерухомого майна є сарай «Б», погріб «б2», вбиральня «В», літня кухня «Г», добудова «г», огорожа №1,2, огорожа № 3,4.

Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (ч. 1 ст. 181 ЦК України).

За змістом ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною і здійснюється відповідним органом в порядку, встановленому законом.

Відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Ураховуючи, що ОСОБА_1 добровільно провела державну реєстрацію 14 травня 2014 року права власності на 1/5 частину житлового будинку по вул. Першотравневій, 36 в м. Гадяч Полтавської області, загальною площею 81,8 кв. м. та житловою площею 57,5 кв. м., а також сараю «Б», погреба «б2», вбиральні «В», літньої кухні «Г», добудови «г», огорож №1,2, огорож № 3,4, тобто з урахуванням здійснених нею добудов, суд прийшов до висновку про неможливість виділення їй реальної частки, визначеної експертом, так як вона не відповідає проведеній державній реєстрації речових прав на нерухоме майно - офіційно визнаному і підтвердженому державою факту виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно Наказу Міністерства юстиції України «Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб» від 02.04.2013 року № 607/5, зазначено те, що державна реєстрація, скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводиться у випадках подання рішення суду, що набуло законної сили.

На час розгляду справи суду не надано доказів звернення до суду з позовом про скасування державної реєстрації права власності на 1/5 частину нерухомого майна за ОСОБА_1 з урахуванням проведених добудов.

Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 в частині визнання 4/5 частини будинковолодіння по вул. Першотравневій, 36 в м. Гадяч спадковим майном після померлого 30.11.2008 року ОСОБА_4 не підлягають задоволенню, так як позивачем за зустрічним позовом не надано постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії чи доказів відмови у державній реєстрації права власності на вищезазначене майно з урахуванням тієї обставини, що ОСОБА_1 вже здійснила державну реєстрацію права власності на належну їй частку.

Відповідно до положень ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, право на яке підлягає реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Враховуючи, що частка ОСОБА_1 на час проведення будівельних робіт не була виділена в натурі, твердження позивача за зустрічним позовом про знищення саме її частини житлового будинку не підтверджені належними доказами, так як свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 надали суду покази лише щодо фактичного користування будинком, яке склалося між співвласниками. Документального підтвердження виділення часток в натурі суду не було надано.

Згідно п. 27 Постанови Пленуму ВССУ № 6 від 30.03.2012 року розташовані на земельній ділянці поряд із житловим будинком господарсько-побутові будівлі й споруди: сараї, гаражі, літні кухні тощо відповідно до положень статей 186, 381 ЦК є приналежністю головної речі (будинку).

Відповідно до ст. 186 ЦК України приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом враховується, що склад нерухомого майна, про визнання права на яке прохає позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 не відповідає витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в частині відомостей про обєкт нерухомого майна, а саме щодо наявності літньої кухні Г, яка збудована ОСОБА_1 за власні кошти. Тому, суд позбавлений можливості вирішення спору щодо визнання права власності на головну річ без вирішення питання щодо права власності на приналежності головної речі.

Керуючись ст.ст. 10, 15, 209, 212-218 ЦПК України,-

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення частки в натурі відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права власності на частину будинку та визнання права власності на будинок відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий: С. А. Киричок