Справа № 750/1755/15-ц Провадження № 22-ц/795/1272/2015 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Супрун О. П. Доповідач - Боброва І. О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:представника позивача ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_6,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 19 травня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 19 травня 2015 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 19 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що спадкоємиця зобовязана була повідомити кредитора відповідно до ч.1 ст.1281 ЦК України про відкриття спадщини. Зазначає, що відповідач проживала разом із спадкодавцем на момент його смерті та фактично вступила в управління або володіння спадковим майном, а відсутність у неї свідоцтва про право на спадщину не свідчить про неприйняття спадщини.

Апелянт вказує, що судом першої інстанції не зясовано, який розмір заборгованості спадкодавця за кредитним договором був на час його смерті, яке майно отримали спадкоємці, яка його вартість та чи покриває вартість отриманого майна розмір заборгованості спадкодавця.

Крім того, апелянт наполягає на тому, що спадкоємці зобовязані повернути кредитору борги спадкодавця, які вчинені ним за життя у межах вартості майна, отриманого у спадщину, а вимоги кредитора підлягають задоволенню лише шляхом накладення стягнення на спадкове майно, яке передано спадкоємцям у натурі.

В судове засідання сторони не з"явилися. Про час розгляду справи були повідомлені належним чином (117-121).

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 серпня 2005 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_7 укладено кредитний договір № DNH4KS30020106, згідно з яким позичальник отримав строковий кредит в розмірі 3867 грн. 56 коп. терміном на 36 місяців до 15 серпня 2008 року, зі сплатою 2,09% у місяць, на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.16-17).

Крім вказаного договору ОСОБА_7 також отримав другий кредит в цьому ж банку у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом згідно з договором № б/н від 02 листопада 2005 року (а.с.9). Строк дії кредитної картки до жовтня 2007 року.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЕЛ № 120213 від 26 червня 2009 року ОСОБА_7 помер 23 червня 2009 року (а.с.24).

Згідно з розрахунком заборгованості за договором №б/н від 02 листопада 2005 року, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_7В, станом на 01 травня 2014 року заборгованість складає 3391 грн. 85 коп., з яких 1936 грн. 77 коп. заборгованість за кредитом; 1455 грн. 08 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом (а.с.4-6).

Згідно з розрахунком заборгованості за договором №DNH4KS30020106 від 15 серпня 2005 року, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_7В, станом на 01 травня 2014 року заборгованість складає 9471 грн. 78 коп., з яких 2820 грн. 83 коп. заборгованість за кредитом; 4182 грн. 64 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом; 2468 грн. 31 коп. заборгованість з пені (а.с.7-8).

З наданих розрахунків вбачається, що заборгованість за кредитними договорами укладеними між банком та ОСОБА_7 виникла ще в 2005 році, тобто ще до смерті позичальника.

В серпні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направило до Першої чернігівської державної нотаріальної контори претензію кредитора про погашення заборгованості за кредитним договором спадкодавця в порядку ст.1281 ЦК України (а.с.28).

Відповідно до листа № 2746/02-14 від 19 серпня 2014року Першої чернігівської державної нотаріальної контори, ПАТ КБ «ПриватБанк» було повідомлено, що претензія кредитора до спадкоємців ОСОБА_7, який помер 23 червня 2009 року, отримана та зареєстрована за №1524 від 15 серпня 2014 року, згідно якої заведено спадкову справу №637/2014 (а.с.29).

З позовом до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в лютому 2015 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спадкоємці померлого ОСОБА_7 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися, спадкова справа була заведена лише на підставі претензії ПАТ КБ «ПриватБанк», а посилання представника позивача лише на те, що спадкоємцем є ОСОБА_6, яка нібито постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, не є обставиною, яка б вказувала на прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_7, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази про наявність спадкового майна та його вартість. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що позивач позбавлений права вимоги до відповідача з огляду на положення ч.4 ст.1281 ЦК України, відповідно до якого кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду, зважаючи на таке.

Відповідно до ч.2-4 ст.1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки передбачені ч.2, 3 ст.1281 ЦК, позбавляється права вимоги.

Строки предявлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (присічними), тобто їх пропущення припиняє права кредиторів, а тому ці строк не призупиняються, не перериваються й не поновлюються.

В звязку з наведеним суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні позову.

Боржник ОСОБА_7 припинив виконувати свої обов'язки за кредитним договором ще з 2005 року, помер 23 червня 2009 року, а вимога до ОСОБА_6 була пред'явлена позивачем лише 23 лютого 2015 року, з пропуском граничного строку встановленого ч.3 ст.1281 ЦК. Тому, з огляду на імперативні приписи ч.4 ст.1281 ЦК України, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволені позову, так як на момент пред'явлення вимоги до спадкоємця позивач вже не мав такого права.

Посилання апелянта, на те що ОСОБА_6 мала повідомити банк про прийняття спадщини є безпідставними, оскільки вбачається, що спадкова справа була заведена Першою чернігівською державною нотаріальною конторою лише за претензією банку, а інформація що відповідач ОСОБА_6 не отримала у спадок якесь майна, в матеріалах справи відсутня.

Доводи апелянта, що суд не вжив заходів щодо встановлення наявності спадкового майна спростовуються копіями запитів суду від 15.04.2015 до МРЕВ м. Чернігова та до реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції (а.с.68-70). Інформація щодо відсутності рухомого та нерухомого майна, що надана компетентними органами міститься у відповідях на а.с.71,74.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами по справі, дав їм належну правову оцінку, а також дослідив надані сторонами докази і відповідно їх оцінив.

Розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, тобто в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що доводи викладені в апеляційній скарзі обґрунтованості судових висновків не спростовують, тому підстави для її задоволення відсутні.

За таких обставин підстав для зміни або скасування судового рішення судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 19 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий:Судді: