У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Черненко В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Апостолівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Зеленодольської міської ради Дніпропетровської області, виконавчого комітету Зеленодольської міської ради Дніпропетровської області про визначення порядку виховання та спілкування з малолітньою дитиною; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у спілкуванні з малолітньою дитиною, її вихованні та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником - ОСОБА_7, на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Апостолівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Зеленодольської міської ради Дніпропетровської області, виконавчого комітету Зеленодольської міської ради Дніпропетровської області та просила суд визначити порядок спілкування ОСОБА_5 з сином ОСОБА_8, 2004 року народження, та встановити дні та час для спілкування між сином та батьком з відвідуванням дитиною місця проживання батька в присутності матері у суботу та неділю з 15-00 до 18-00 години два рази в місяць, визнати протиправними дії Зеленодольської міської ради Дніпропетровської області у визначенні порядку спілкування з дитиною, що виразилось у розгляді скарги про порядок спілкування батьків з дитиною під час розгляду справи в суді, визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Зеленодольської міської ради Дніпропетровської області від 20 вересня 2011 року.

У червні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що вони з позивачкою є батьками неповнолітнього ОСОБА_8, який проживає з матір'ю, він звертався до виконавчого комітету Зеленодольської міської ради Дніпропетровської області із заявою про визначення часу побачень з сином, виконавчим комітетом прийнято відповідне рішення від 20 вересня 2011 року, однак ОСОБА_4 рішення не виконувала, тому 29 листопада 2013 року він звернувся із заявою до районної комісії з питань захисту прав дітей Апостолівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області й рішенням комісії від 12 грудня 2013 року йому надано дозвіл на побачення та спілкування з сином щосуботи, вказані рішення відповідачка не оскаржила, тому вони є обов'язковими для виконання, проте вона продовжує чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_5 просить суд зобов'язати ОСОБА_4 усунути перешкоди у спілкуванні з сином та визначити спосіб його участі у спілкуванні та вихованні сина, а саме: щосуботи з 10-00 ранку до 10-00 ранку неділі, та по декілька днів у канікулярний період та святкові дні для відпочинку і оздоровлення дитини за попередньою домовленістю з матір'ю дитини, стягнути з відповідачки на його користь 5 тис. грн на відшкодування моральної шкоди та судові витрати.

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_4 усунути перешкоди ОСОБА_5 у спілкуванні з сином ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, та визначено спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні сина, а саме: щосуботи з 10-00 години ранку до 10-00 години ранку неділі, та по декілька днів в канікулярний період та святкові дні для відпочинку та оздоровлення дитини за попередньою домовленістю з матір'ю дитини. У решті зустрічного позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника - ОСОБА_7, просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального й процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4 та частково задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_5, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що згідно зі ст. 19 СК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_91/ed_2014_10_14/pravo1/T022947.html?pravo=1> у разі звернення до суду з позовом орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви. Крім того, рішенням комісії з питань захисту прав дитини від 12 грудня 2013 року ОСОБА_5 надано дозвіл на побачення і спілкування з сином у визначені дні, отже вказаний спосіб участі батька у вихованні сина відповідає інтересам дитини.

Разом з тим під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції Апостолівська районна державна адміністрація Дніпропетровської області надала висновок районного органу опіки та піклування щодо порядку визначення виховання та спілкування з малолітньою дитиною, в якому надала згоду на усунення перешкод ОСОБА_5 у спілкуванні з сином та визначила спосіб його участі у спілкуванні та вихованні сина.

Ураховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_7, відхилити.

Рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
Б.І. Гулько В.А. Черненко