Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Гончарука В.П.

при секретарях Погорілій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Київ -Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" треті особи: ОСОБА_4 Профспілкова організація Приватного акціонерного товариства "Київ -Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" про поновлення на роботі та стягнення коштів за час вимушеного прогулу суд, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Київ -Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" про поновлення на роботі та стягнення коштів за час вимушеного прогулу.

Свої вимоги позивач ОСОБА_1 мотивує тим, що він працював на посаді заступника голови правління Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство залізничного транспорту", та на якому було проведено перевірку фінансово-господарської діяльності, за результатами якої було виявлено нестача товарно матеріальних цінностей на суму 1 605 944,52грн., у зв'язку з чим, 06.10.2014 року було видано наказ № 260/ос про його звільнення з займаної посади на підставі п.1 ч.1 ст. 41 КЗпП України, у зв'язку одноразовим грубим порушенням трудових обов'язків.

Позивач вважає даний наказ незаконним, тому що на його думку, звільнення відбулося з порушенням вимог чинного законодавства, а саме те, що все отримане пальне за договором з ТОВ "Юрака" № 11/04 від 11.04.2013року було фактично отримане та оприбутковане по облікам ПрАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ" та з цього приводу призначено відповідну ревізію, яку доручено провести Фінансовій інспекції України, а не позаплановому внутрішньому аудиту, висновок якого щодо недостачі пального нічем не підтверджені.

Також на думку позивача наказ № 260/ос від 06.10.2014 року повністю суперечить нормам ст. 41 КЗпП України: "Додаткові підстави розірвання трудового договору за ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов - 1) одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими особами державної контрольно-ревізійної служби та органів державного контролю за цінами. Розірвання договору у випадках, передбачених цією статтею, провадиться з додержанням вимог частини третьої статті 40 КЗпП України. Ніяких фактів невиконання ОСОБА_1 без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку не було, заходи дисциплінарного чи громадського стягнення до ОСОБА_1 не застосовувалися.

В зв'язку з чим вважає, що його незаконно звільнили з займаної посади.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_3 наполягали на повному задоволені позовних вимог позивача, надавши пояснення, що викладені в позовній заяві.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення позову, надавши до суду свої письмові заперечення, при цьому зазначивши, що звільнення позивача відбулося у відповідності до вимог КЗПП України, на підставі аудиторського звіту позапланового контрольного заходу (фінансового аудиту та аудиту відповідності) діяльності ПрАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ" за період з 01.04.2012 по 01.04.2014 від 15.07.2014року № 14-2-03/13, відповідно до якого загальна кількість нестачі дизельного палива становить 232036,2 літра на загальну суму 2780772,62грн. з ПДВ, та з 04.03.2014 року ОСОБА_1 було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, та ніс персональну відповідальність за втрачене майно.

Третя особа ОСОБА_4 судове засідання не з'явився, про місце, час та дату слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Представник третьої особи: Профспілкова організація Приватного акціонерного товариства "Київ -Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" засідання не з'явився, про місце, час та дату слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників судового процесу, допитавши свідків приходить до наступного.

З 23.04.2012 року ОСОБА_1 було прийнято на посаду заступника голови правління Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство залізничного транспорту".

06.10.2014 р. було видано наказ за №260/ОС - про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади на підставі п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України, на підставі проведення позапланового внутрішнього аудиту діяльності ПрАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ" в якому було виявлено недостачу 1605944,52грн. (а.с. 31-32).

В ході судового розгляду представником відповідача було долучено до матеріалів справи аудиторський звіт Мінестерства Інфракструктури України за період з 01.04.2012 року по 01.04.2014рік.

Також в ході судового розгляду представником відповідача будо долучено копію договору б/н від 04.03.2014 року про повну індивідуальну матеріальну відповідальність ОСОБА_1 пов'язану з зберіганням, прийманням, передачею та використанням товарно-матеріальних цінностей, та взяття на себе повної матеріальної відповідальності, починаючи з 04.03.2014року.

В ході судового розгляду було встановлено, що згідно аудиторського звіту Мінестерства Інфракструктури України який проводився за період з 01.04.2012 року по 01.04.2014рік., та яким було встановлено недостачу паливно-мастильних матеріалів, винну особу в скоєні розкрадання не встановлено, в який конкретно період було розкрадання, ким була здійснення розтрата, факт розкрадання також встановлений не був, також в судовому засіданні представником відповідача не було надано доказів того, чи було порушено кримінальне провадження з приводу розкрадання матеріальних цінностей, також в під час розгляду справи, крім наданого аудиторського звіту Мінестерства Інфракструктури України про недостачу, підтвердження такої обставини в ході судового розгляду надано стороною відповідача не було.

Положеннями ст. 5-1 КЗпП України визначено, що держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ст. 40 КЗпП України, розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках:

1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників;

2) виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов'язків вимагає доступу до державної таємниці;

3) систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення;

4) прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин;

5) нез'явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, не рахуючи відпустки по вагітності і родах, якщо законодавством не встановлений триваліший строк збереження місця роботи (посади) при певному захворюванні. За працівниками, які втратили працездатність у зв'язку з трудовим каліцтвом або професійним захворюванням, місце роботи (посада) зберігається до відновлення працездатності або встановлення інвалідності;

6) поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу;

7) появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння;

8) вчинення за місцем роботи розкрадання (в тому числі дрібного) майна власника, встановленого вироком суду, що набрав законної сили, чи постановою органу, до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення або застосування заходів громадського впливу;

10) призову або мобілізації власника - фізичної особи під час особливого періоду.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Відповідно до ст. 41 КЗпП України, Додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов

Крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках:

1) одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами;

Статтею 139 КЗпП України передбачено, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Статтею 147 КЗпП України, вказаного Кодексу зазначено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:

1) догана; 2) звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України, строк для застосування дисциплінарного стягнення

Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до вимог ст. 149 КЗпП України, до працівника за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Враховуючи те, що стороною відповідача ненадані будь які докази, що саме з вини ОСОБА_1 відбулось розкрадання, та у якій період це відбулось, на підставі чого суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтований та такий що підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог статті 235 КЗпП України слідує, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Як вбачається, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 на підприємстві складала 518 грн. 14 коп.

На підставі чого слідує, що за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 необхідно сплатити суму в розмірі 79793 грн. 56 коп.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України слідує, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

Керуючись ст.10, 11, 58,60,88, 208,209,212-215,218 ЦПК України ст.39, 40, 41, 117,139, 147 ,149, 247 237-1 КЗпП України, Постановою №9, від 6 листопада 1992 року ПВСУ "Про практику розгляду судами трудових спорів" Законом України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" ст. 23 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Київ -Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" треті особи: ОСОБА_4 Профспілкова організація Приватного акціонерного товариства "Київ -Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" про поновлення на роботі та стягнення коштів за час вимушеного прогулу суд - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника голови правління ПрАТ "Київ - Дніпровське МППЗТ" з 7 жовтня 2014 року.

Стягнути з ПрАТ "Київ - Дніпровське МППЗТ" ідентифікаційний код 04737111 на користь ОСОБА_1 заробітну платі за час вимушеного прогулу в розмірі 79 793 грн., 56 коп. ( сімдесят дев'ять тис. сімсот дев'яносто три грн. 56 коп.).

Стягнути з ПрАТ "Київ - Дніпровське МППЗТ" ідентифікаційний код 04737111 на користь державного бюджету України 797 грн. 93 коп витрат по с платі судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва протягом 10 діб з дня проголошення рішення, а особами, що приймали участь у судовому розгляді але не були присутні під час проголошення протягом 10 діб з дня отримання копії рішення.

Суддя: