Номер провадження: 22-ц/785/5820/15
Головуючий у першій інстанції Рідник І.Ю.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 14 травня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,ОСОБА_6, про визначення порядку користування земельною ділянкою, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Комінтернівської селищної ради Комінтернівського району Одеської області,

встановила:

08 лютого 2013 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, та після його уточнень остаточно просив суд визначити порядок користування земельною ділянкою площею 835,0 кв.м між співвласниками житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 виділити йому у користування частину земельної ділянки за вказаною адресою, загальною площею 278,3 кв. м., що відповідає його ідеальній частці, що складає 1/3 частину площі всієї ділянки, відповідно до другого варіанту висновку експерта; усунення порушень права на двір спільного користування, шляхом заборони співвласникам будинку АДРЕСА_1 використовувати двір загального користування площею 136.5 кв.м. під автомайданчик для паркування особистого автотранспорту.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_7 позов підтримала і просила його задовольнити, з урахуванням уточнень, по підставам, викладеним у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_3 не визнав, у судове засідання не з'явився, але направив на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю (а.с. 266).

Відповідач ОСОБА_5 позов не визнала, посилаючись на його безпідставність і необґрунтованість, у зв'язку з чим просила відмовити у його задоволенні в повному обсязі, зазначивши, що після смерті свого батька - ОСОБА_8, який помер у 2008 році, вона фактично прийняла спадщину, що залишилася після його смерті, та разом зі своїм чоловіком закінчили будівельні роботи, що почав робити батько за життя, по переобладнанню належної йому на праві власності частини будинку, розташованого по АДРЕСА_1

Оскільки перебудова зроблена була без одержання дозволу на виконання будівельних робіт у відповідних органах та без отримання і погодження проектної документації на будівництво, вона позбавлена можливості оформлення своїх спадкових прав на нерухоме майно в установленому законом порядку. У судовому порядку узаконити свої спадкові права на зазначену частину будинку вона також не може, оскільки цьому перешкоджає позивач ОСОБА_3 своїми скаргами в різні інстанції.

Враховуючи, що ОСОБА_3 також має самочинне будівництво, яке проведено з порушенням прав інших співвласників будинку щодо користування прибудинковою земельною ділянкою та надвірними господарчими спорудами, йому неодноразово пропонувалося вирішити спір по користуванню земельною ділянкою мирним шляхом, на що він погоджується у разі прийняття його варіанту поділу земельної ділянки, який її та іншого співвласника будинку не влаштовує, оскільки по цьому варіанту ОСОБА_3 відходе більша частина ділянки.

З варіантами поділу ділянки, запропонованими експертом, вона також не погоджується. Заперечує проти ствердження представника позивача, що ОСОБА_3 нею та другим співвласником будинку ОСОБА_6 створюються перешкоди у користуванні двором, зазначивши, що саме ОСОБА_3 та його дружиною створюються перешкоди для інших співвласників будинку у користуванні двором та тільки ОСОБА_3 використовує двір для паркування власного автомобіля.

Представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_9 позов не визнала в повному обсязі та просила в його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що саме позивачем ОСОБА_3 та його дружиною створюються іншим співвласникам будинку перешкоди у користуванні прибудинковою земельною ділянкою та надвірними будівлями. Кожний із співвласників будинку має самочинне будівництво та бажає його узаконити, але із-за спору, що стосується права кожного співвласника на користування двором спільного користування, яким бажає користуватися тільки особисто ОСОБА_3, та не зрозумілої поведінки селищної ради, яка не вирішує конфлікт між ними, а провокує його своїми не послідовними рішеннями, вже тривалий час жодний з них не може одержати на свою власність правовстановлюючі документи.

Представник третьої особи - Комінтернівської селищної ради Комінтернівського району Одеської області в судове засідання не з'явився, направивши на адресу суду письмові пояснення та клопотання про розгляд справи за їх відсутності (а.с 275-276).

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 14 травня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати вищевказане рішення суду та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити, посилаючись на те, що рішення суду було ухвалено із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач ОСОБА_3 не вправі виділити у своє користування 1/3 частину земельної ділянки із спільного користування співвласників житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна, з огляду на наступні обставини.

Так, із матеріалів справи вбачається, що згідно договорів купівлі-продажу від 23.10.1993 року, посвідчених державним нотаріусом Комінтернівської державної нотаріальної контори Одеської області, реєстрові номери 5983, 5980, 5986, що укладені між Районним дорожнім ремонтно-будівельним управлінням (продавцем) та ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_6 (покупцями), ОСОБА_3, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 стали співвласниками житлового будинку з надвірними господарчими будівлями і спорудами, розташованого по АДРЕСА_1, в рівних частках, тобто по 1/3 його частині.

У відповідності до ст. 30 ЗК України, в редакції 1991 року, що діяв на час виниклих правовідносин, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених ст.67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі і споруди. При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна яка переходить у спільне користування власників цих об'єктів. Право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог ст.23 цього Кодексу.

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що статтею 23 ЗК України було передбачено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються та реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на правах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Оскільки у сторін відсутні державні акти на право користування вищевказаною земельною ділянкою, то суд позбавлений можливості ухвалити рішення про виділення в користування позивачу 1/3 частки цієї земельної ділянки.

Однак, такий висновок суду першої інстанції є хибним, з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи і підтверджено сторонами в судових засіданнях, у зв'язку з викупом мешканцями будинку у підприємства часток житлового будинку, де вони проживають, присадибна земельна ділянка по АДРЕСА_1 рішенням виконкому Комінтернівської селищної ради від 24.09.1992 року №123 була вилучена у власника домоволодіння РайДУ та передана у користування його мешканцям, кожному площею 260 кв.м., тобто в ідеальних частках від розміру часток у спільній власності на будинок, що підтверджується відповідним витягом із рішення виконкому Комінтернівської селищної Ради народних депутатів від 24.09.1992 року 123 (а.с.6, 231).

Таким чином, матеріали свідчать про те, що всі співвласники житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1, набули право спільного користування земельною ділянкою, яка являє собою прибудинкову територію.

При цьому, співвласники погодили між собою порядок користування спільною земельною ділянкою і дотримуються цього порядку, починаючи з 1993 року, тобто більше 20 років.

З цих підстав, висновок суду першої інстанції про те, що між співвласниками житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1, не досягнуто згоди щодо спільного використання земельною ділянкою, яка є прибудинковою територією, є безпідставним і необґрунтованим.

Разом з тим, у зв'язку з тим, що кожен із співвласників в той чи інший період часу здійснював самочинне будівництво капітальних споруд на земельній ділянці спільного користування, чинять перешкоди одне одному у прийнятті в експлуатацію та визнання права власності на ці споруди, між ними не досягнуто згоди що встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою, не дивлячись на те, що цей порядок вже фактично існує.

Таким чином, при вирішенні спору, що існує між сторонами, співвласниками жилого будинку, розташованого по АДРЕСА_1, відносно порядку користування прибудинковою земельною ділянкою, слід виходити із того, що право користування земельною ділянкою сторонами у встановленому законом порядку оформлено не було, угоди про порядок користування ділянкою між співвласниками будинку не існує.

Так, відповідно до роз'яснень, викладених у п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з того, що порядок користування земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до ст.88 ЗК бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі.

Суд може не визнати угоду про порядок користування земельною ділянкою, коли дійде висновку, що угода явно ущемляє законні права когось зі співвласників, позбавляє його можливості належно користуватися своєю частиною будинку, фактично виключає його з числа користувачів спільної земельної ділянки, суперечить архітектурно - будівельним, санітарним чи протипожежним правилам.

Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Як вбачається з матеріалів справи, житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 розділений між сторонами в натурі, кожному із них належить 1/3 його частка на підставі договору купівлі-продажу (а.с.7-8), у зв'язку з чим вони мають право користування земельною ділянкою, в розмірі 1/3 частки її загальної площі.

У відповідності до ч.ч.3, 5 ст. 158 ЗК України земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користування громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, вирішують органи місцевого самоврядування, відповідно до їх повноважень, визначених у п.п.5 п.б ч.1 ст.33 Закону України «Про органи місцевого самоврядування в Україні».

Судом спір вирішується у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування.

Матеріали справи не містять будь-яких рішень органу місцевого самоврядування по вирішенню спірних питань щодо визначення порядку користування земельною ділянкою співвласниками будинку АДРЕСА_1 той час коли приймалися тільки рішення щодо передачі 1/3 частки прибудинкової ділянки одному із співвласників будинку у власність, що ще більш провокувало між ними конфліктну ситуацію /а.с. 15,16,18,233,234,235,236,237/.

Разом з тим, у відповідності до ст.ст.8,124 Конституції України, суд при розгляді даної категорії справ має керуватися нормами, якими передбачено, що норми Конституції являються нормами прямої дії, і що юрисдикція судів розповсюджується на всі правовідносини, що в свою чергу роз' яснено в постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», згідно якої суд не вправі відмовити особі в прийнятті позовної заяви чи скарги лише з тієї підстави, що її вимоги можуть бути розглянуті в передбаченому законом досудовому порядку.

З підстав викладеного, суд зобов'язаний розглянути виниклий спір між сторонами стосовно встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою.

При цьому колегія суддів враховує, що спір між співвласниками будинку АДРЕСА_1 щодо порядку користування спільною земельною ділянкою, на якій самочинно зводяться ті чи інші будівлі і споруди, існує багато років, а тому його вирішення має бути таким, що призведе до примирення сторін і подальшого припинення конфліктних правовідносин.

Також колегія суддів зазначає, що один із співвласників житлового будинку по АДРЕСА_1, ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та після його смерті спадкодавцями є відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину в рівних частках, у загальному розмірі 1/3 частки житлового будинку.

Зазначені обставини визнані сторонами і не заперечуються ними, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

З цих підстав, до ОСОБА_4 і ОСОБА_5 також перейшло право користування спільною земельною ділянкою, що є прибудинковою територією, в розмірі 1/3 її частки.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції призначив судову будівельно-технічну експертизу для визначення варіантів порядку користування спільною земельною ділянкою між співвласниками житлового будинку.

У відповідності до Висновку вказаної експертизи № 011/2014 від 21.05.2014 року було запропоновано 2 варіанти визначення порядку користування спільною земельною ділянкою, жоден із яких не влаштував відповідачів (а.с.96-121).

Разом з тим, позивач ОСОБА_3 уточнив свої позовні вимоги та просив суд виділити у його користування частку земельної ділянки, у тому числі шляхом встановлення сервітуту, згідно з другим варіантом висновку експертизи щодо визначення порядку користування спільною земельною ділянкою, розмір якої відповідає його ідеальній частці у праві власності на житловий будинок - 1/3, а саме у розмірі 278,3 кв.м, виходячи із загального розміру - 835 кв.м. (а.с. 273-274).

В суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_5 та представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_9 пояснили, що запропонований варіант виділення в користування позивачу ОСОБА_3 земельної ділянки відповідає встановленому багато років тому порядку користування спільною земельною ділянкою, однак вони заперечують проти його встановлення, так як ОСОБА_3 постійно порушує їх права зведенням свого самочинного будівництва, а також не дає їм можливості узаконити їх самочинні будівлі.

Крім того, встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою дасть можливість ОСОБА_3 приватизувати цю частку земельної ділянки, та перешкодить їм у приватизації своїх часток, чим будуть порушені їх права.

Проте, зазначені заперечення відповідачів є безпідставними і необгрунтованими, оскільки в даному випадку суд жодним чином не вирішує питання щодо узаконення самовільно збудованих споруд сторін, так як зазначене питання не є предметом даного спору.

У зв'язку з цим, суд не задовольняє позовні вимоги ОСОБА_3 в частині зазначення в рішенні питання про виділення йому в користування земельної ділянки під збудовані самочинно споруди, як зазначено у висновку судової будівельно-технічної експертизи, оскільки останні не є предметом судового захисту через самочинне їх спорудження.

Крім того, суд також не вирішує питання щодо передання частки земельної ділянки із спільного користування у власність ОСОБА_3, оскільки вказане питання вирішується іншим чином, у встановленому законом порядку, за участю всіх користувачів спільною земельною ділянкою.

Таким чином, враховуючи, що згідно другого варіанту виділення в користування ОСОБА_3 земельної ділянки в розмірі 1/3 її частки, не порушується фактично встановлений порядок користування цією земельною ділянкою, та не порушуються права інших співкористувачів спільної земельної ділянки, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та про виділення в його користування 1/3 частки спільної земельної ділянки, згідно вищевказаного другого варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи, згідно графічного варіанту додатку, малюнок № 4, який є невід'ємною частиною цього рішення (а.с.117).

При цьому, двір загального користування, загальною площею 136,5 кв, що в графічному варіанті додатку, малюнок № 4 експертного висновку, відображено зеленим кольором, слід залишити в спільному користуванні всіх співвласників житлового будинку.

Крім того, для забезпечення проходу до надвірних будівель одного з співвласників житлового будинку, що в графічному варіанті додатку, малюнок № 4 експертного висновку, відображено голубим кольором, слід встановити безоплатний земельний сервітут відносно до території на земельній ділянці, запропонованої виділити ОСОБА_3, площею 20,4 кв.м з боку житлового будинку літ.»А» уподовж приміщень житлового будинку, які знаходяться у фактичному користуванні ОСОБА_3

Крім викладеного, колегія суддів зазначає, що згідно ст.152 ЗК України, в редакції 2001 року, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

З цих підстав колегія суддів також вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 щодо заборони співвласникам житлового будинку АДРЕСА_1 використовувати двір загального користування площею 136,5 кв.м. під автомайданчик для паркування особистого автотранспорту.

Такого висновку колегія суддів дійшла виходячи з того, що двір загального користування повинен використовуватись спільно всіма співвласниками живого будинку і землекористувачами його прибудинкової території, та за згодою всіх вказаних осіб.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його повністю спростовують, рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_10 задовольнити частково та визначити порядок користування земельною ділянкою спільного користування співвласниками житлового будинку і надвірних споруд, розташованого по АДРЕСА_1 згідно другого варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи № 011/2014 від 21.05.2014 року.

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню, то у відповідності до ст. 88 ЦПК України судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції слід стягнути на користь державного бюджету України з відповідачів в рівних частках, оскільки позивач є інвалідом 2-ї групи, а тому звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 14 травня 2015 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Встановити порядок користування земельною ділянкою, що знаходиться у загальному користуванні співвласників житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 згідно другого варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи № 011/2014 від 21.05.2014р., графічний варіант відображений в додатку, малюнок № 4, наступним чином:

співвласнику ОСОБА_3 в особисте користування виділити земельну ділянку площею 278,3 кв.м, що включає в тому числі площу, зайняту частиною житлового будинку літ.»А» і надвірними спорудами, а саме:

Площа 1-ої земельної ділянки складає 115,5 кв.м;

Площа 2-ої земельної ділянки складає 117,3 кв.м;

Площа із території спільного користування - 45,5 кв.м, що відповідає ідеальній частці позивача ОСОБА_3 у житловому будинку.

Вхід і в'їзд на ділянку залишити з боку провулку через існуючі металеві ворота з вбудованою хвірткою.

Межі земельних ділянок, що виділяються позивачу ОСОБА_3, встановлюються наступним чином:

Перша земельна ділянка площею 115,5 кв.м:

від кута огорожі, розташованої з боку провулка ( від точки1) по прямій лінії на відстань 1,42м по межі огорожі, розташованої з боку провулку (до точки 20);

з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстань 4,51м по зовнішній стіні гаража літ.»Ж» 9 до точки 21);

з наступним поворотом ліворуч по прямій лінії на відстань 8,42м по зовнішній стіні гаражу літ.»Ж» (до точки 22);

з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстань 5,75м по межі огорожі, розташованої з боку прохідної доріжки ( до точки 23);

з наступним поворотом ліворуч по прямій лінії на відстань 1,29м по межі огорожі, розташованої з боку прохідної доріжки до перетину з межею огорожі суміжного землекористувача ( до точки 24);

далі у тому ж напрямку по прямій лінії на відстань 2,67 м по межі огорожі, розташованої з боку прохідної доріжки ( до точки 36);

з наступним поворотом ліворуч по прямій лінії на відстань 8,31м (до точки37);

з наступним поворотом ліворуч по прямій лінії на відстань 1,70м (до точки 18);

далі у тому ж напрямку по прямій лінії на відстань 7,01м по межі огорожі (до точки 19);

з наступним поворотом ліворуч по прямій лінії на відстань 9,37м по межі огорожі до перетину з межею огорожі, розташованої з боку провулку до початкової точки відрахування ( до точки1).

Друга земельна ділянка площею 117,3 кв.м:

від межі огорожі з суміжним землекористувачем (від точки 32) по прямій лінії на відстань 11,28м по межі огорожі з суміжним землекористувачем (до точки 31);

з наступним поворотом ліворуч по прямій лінії на відстань 0,47м (до точки 30);

далі у тому ж напрямку по прямій лінії на відстань 1,39м до перетину з зовнішньою стіною житлового будинку літ.»А» ( до точки 29);

з наступним поворотом ліворуч по прямій лінії на відстань 2,41м (до точки28);

з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстань 3,27м (до точки 27);

з наступним поворотом ліворуч по прямій лінії на відстань 2,85м ( до точки 26);

далі у тому ж напрямку по прямій лінії на відстань 1,70м (до точки3);

з наступним поворотом ліворуч по прямій лінії на відстань 2,23м (до точки 4);

з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстань 0,99м до перетину з зовнішньою стіною житлового будинку літ.»А»( до точки 5);

з наступним поворотом ліворуч по прямій лінії на відстань 3,08м по зовнішній стіні житлового будинку літ.»А»( до точки 6);

з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстань 1,42м ( до точки 7);

з наступним поворотом ліворуч по прямій лінії на відстань 2,98м (до точки8);

з наступним поворотом ліворуч по прямій лінії на відстань 0,10м (до точки 9);

з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстань 2,68м (до точки 10);

з наступним поворотом ліворуч по прямій лінії на відстань 0,76м (до точки 11);

далі у тому ж напрямку по прямій лінії на відстань 2,90м ( до точки 35);

з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстань 2,17м (до точки 34);

з наступним поворотом ліворуч по прямій лінії на відстань 4,78м до перетину з зовнішньою стіною житлового будинку літ.»А» ( до точки 33);

далі у тому ж напрямку по прямій лінії на відстань 1,80м до перетину з межею огорожі з суміжним землекористувачем до початкової точки відрахування (до точки 32).

Встановити безоплатний земельний сервітут відносно до території на земельній ділянці, запропонованої виділити ОСОБА_3, а саме:

площею 20,4 кв.м з боку житлового будинку літ.»А» уподовж приміщень житлового будинку, які знаходяться у фактичному користуванні ОСОБА_3, для забезпечення проходу до надвірних будівель одного з співвласників житлового будинку, що в графічному варіанті додатку, малюнок № 4 експертного висновку, відображено голубим кольором.

Для забезпечення проходу до земельних ділянок і житлових приміщень їх співвласників, виділити територію спільного користуванням площею 136,5 кв., що в графічному варіанті додатку , малюнок № 4 експертного висновку, відображено зеленим кольором, межі якої описуються наступним чином:

від кута огорожі,розташованого з боку провулку ( від точки 1) по прямій лінії на відстані 3,50 м по межі огорожі, розташованої з боку провулку ( до точки 2);

з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстань 16,46 м ( до точки3 );

далі у тому ж напрямку по прямій лінії на відстань 2,23 м ( до точки 4 );

з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстань 0,99 м до перетину з зовнішньою стіною житлового будинку літ.»А» ( до точки 5);

з наступним поворотом ліворуч по прямій лінії на відстань 3,08 м по зовнішній стіні житлового будинку літ.»А» ( до точки6);

з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстань 1,42 м (до точки 7);

з наступним поворотом ліворуч по прямій лінії на відстань 2,98 м (до точки 8);

з наступним поворотом ліворуч по прямій лінії на відстань 0,10м (до точки 9);

з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстань 2,68 м (до точки 10);

з наступним поворотом ліворуч по прямій лінії на відстань 0,76 м ( до точки 11);

з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстань 2,12м до перетину з зовнішньою стіною житлового будинку літ.»А» ( до точки 12);

з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстань 11,11м по зовнішній стіні житлового будинку літ.»А» ( до точки 13);

далі у тому ж напрямку по прямій лінії на відстань 1,51 м до перетину з межею огорожі ,розташованої з боку прохідної доріжки ( до точки14 );

з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстань 0,75м по межі огорожі, розташованої з боку пішохідної доріжки до перетину з межею огорожі суміжного землекористувача (до точки 15);

з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстань 8,19 м по межі огорожі суміжного землекористувача ( до точки 16);

з наступним поворотом ліворуч по прямій лінії на відстань 6,74 м по межі огорожі суміжного землекористувача ( до точки 17);

з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстань 6,59 м по межі огорожі суміжного землекористувача до перетину з межею огорожі співвласника ОСОБА_3 (до точки 18);

далі у тому ж напрямку по прямій лінії на відстань 7,01м по межі огорожі співвласника ОСОБА_3 (до точки 19);

з наступним поворотом ліворуч по прямій лінії на відстань 9,37м до перетину з межею огорожі, розташованої з боку провулку до початкової точки відрахування (до точки 1).

Заборонити співвласникам житлового будинку АДРЕСА_1 використовувати двір загального користування площею 136,5 кв.м. під автомайданчик для паркування особистого автотранспорту.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь державного бюджету України судовий збір в рівних частках по 40,60 грн. (сорок гривень 60 копійок), а всього в загальній сумі 121,80 грн. (сто двадцять одну гривню 80 копійок).

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко