Справа № 361/1716/15ц Головуючий у І інстанції Пухна О.М.
Провадження № 22-ц/780/2999/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Мережко М.В., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Лопатюк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 квітня 2015 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця відділу ДВС Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області,

В С Т А Н О В И Л А:

02 березня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою, яку мотивував наступним:

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2010 року, яке набрало законної сили, із скаржника стягнуто на користь ПАТ «Укрсиббанк» борг у сумі 127 709 грн. 02 коп. 28 травня 2011 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 29116031, якою також було накладено арешт на його майно. 25 квітня 2012 року та 30 січня 2015 року були винесені постанови про розшук майна боржника.

Посилаючись на те, що виконавче провадження було закрите у звязку з погашенням боргу, в той час як накладений арешт та оголошений розшук скасовані не були, скаржник просив суд скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 28 травня 2011 року ВП № 29116031 в частині накладення арешту на його майно, а також постанови про розшук майна боржника від 25 квітня 2012 року та від 30 січня 2015 року.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 квітня 2015 року скаргу залишено без розгляду у звязку з пропуском строку звернення до суду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, скаржник подав апеляційну скаргу, в якій ухвалу суду першої інстанції просив скасувати і постановити нову, якою задовольнити його скаргу в повному обсязі. При цьому посилався на порушення судом норм процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, які мають значення для справи. Скаргу обґрунтував тим, що ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено скасування всіх заходів примусового виконання рішення суду, які були вжиті державним виконавцем в разі закінчення виконавчого провадження, але державним виконавцем всупереч даним нормам не було скасовано розшук та арешт його майна. Про наявність арешту та розшуку майна він дізнався лише 20 лютого 2015 року при отриманні копії постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження. До того часу про вказані дії виконавця йому відомо не було. Вказує, що суд першої інстанції не розібравшись постановив незаконну ухвалу про залишення його скарги без розгляду у звязку з пропуском ним строку, оскільки його обізнаність з фактом існування виконавчого провадження не може свідчити про обізнаність щодо наявності арештів та розшуку майна, а саме ці дії він оскаржує. Вважає, що скаргу ним було подано у встановлений законом строк.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав:

Згідно ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У відповідності до положень ст. 385 ЦПК України скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк.

Залишаючи скаргу без розгляду, суд обґрунтовував свої висновки тим, що скаржник пропустив строк звернення до суду щодо оскарження постанов державного виконавця від 28.05.2011 року, від 25.04.2012 року і від 30.01.2015 року. При цьому скаржник знав про ухвалене проти нього судове рішення, як і про розгляд заяви про зміну сторони виконавчого провадження, що з точки зору суду першої інстанції, свідчить про обізнаність скаржника з наявністю оскаржуваних постанов. В той же час скаржник не заявив клопотання про поновлення пропущеного строку.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погодитися не може.

У відповідності до положень ст. 385 ЦПК України обчислення встановлених даною нормою строків починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Наявні у справі матеріали не містять даних про вручення скаржнику оскаржуваних ним постанов державного виконавця. За таких умов посилання ОСОБА_2 на те, що про існування арештів та оголошення його майна у розшук йому стало відомо лише 20.02.2015 року, жодним чином не спростовується. Не спростовує вказаного й обізнаність скаржника з існуванням рішення суду та відкритого виконавчого провадження за ним, оскільки сам факт відкриття виконавчого провадження не свідчить про поінформованість боржника з усіма діями виконавця, вчиненими в рамках провадження. За таких умов посилання суду першої інстанції на пропуск встановленого законом строку на оскарження дій державного виконавця не відповідає обставинам справи та не ґрунтується на положеннях закону.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що оскаржувана ухвала про залишення скарги без розгляду не відповідає обставинам справи та вимогам закону, відтак відповідно до положень ст. 311 ЦПК України підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 квітня 2015 року скасувати і справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді