Долинський районний суд Кіровоградської області
Справа № 388/1073/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

10.08.2015 м. Долинська

Долинський районний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді Баранського Д.М.,

за участю секретаря Поліщук Т.І.,

представника ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Долинській скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до відділу Державної виконавчої служби Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області про зобовязання збільшити заборгованість за аліментами та стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з цією скаргою, посилаючись на те, що державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документу про стягнення з відділу Державної виконавчої служби Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області на її користь 365,36 грн судових витрат.

Постанову державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження ОСОБА_2 уважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_1 подану скаргу на дії державного виконавця підтримали, просили скаргу задовольнити за обставин зазначених у ній.

Представник відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив.

Представник боржника відділу Державної виконавчої служби Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, однак начальник ОСОБА_3 надіслав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника.

Суд, заслухавши пояснення заявниці та її представника, дослідивши матеріали справи за скаргою, дійшов до такого висновку.

Судом установлено, що відповідно до рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 13 лютого 2015 року стягнуто з відділу Державної виконавчої служби Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 375,36 грн.

На підставі вищезазначеного рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 13 лютого 2015 року, 3 квітня 2015 року цим судом видано виконавчий документ (виконавчий лист).

На підставі заяви ОСОБА_2 від 14 травня 2015 року вказаний виконавчий документ звернено до примусового виконання до відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (п. 1 ч. 1 ст. 19, п. 1 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження»).

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 26 травня 2015 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі вищезазначених виконавчого документу та заяви стягувачки з тих підстав, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевого бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

За змістом ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Аналізуючи зміст ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» можливо дійти висновку, що державний виконавець відмовив у відкритті виконавчого провадження з підстави, передбаченої п. 8 ч. 1 ст. 26 цього Закону, а саме з підстави наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну виконавчу службу України, затвердженого указом Президента України від 6 квітня 2011 року N 385/2011, Державна виконавча служба України (ДВС України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - виконання рішень) відповідно до законів.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Згідно з положеннями абз. 2 пп. 1 п. 9 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України (у редакції, чинній на час винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження) безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

На виконання ч. 2 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" і п. 9 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року N 845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників.

За змістом абз. 3 п. 2 Порядку (тут і далі - у редакції від 15 квітня 2013 року N 267) у тексті цього документа термін "боржник" вживається у такому значенні - визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства.

Згідно з п. 3 Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Пунктом 24 Порядку встановлено, що стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у п. 6 цього Порядку.

За змістом ч. 1 ст. 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема державний орган.

Ураховуючи вищевикладене державні виконавці не мають законних підстав здійснювати примусове виконання судових рішень у справах в яких боржниками є державні органи. Стягувачам необхідно подавати такі документи безпосередньо до органів Казначейства (постанова Верховного Суду України № 3-316гс15 від 8 липня 2015 року).

Відповідно до вищевикладеного, дії державного виконавця, що стосуються відмови у відкритті виконавчого провадження у цій справі за виконавчим документом боржником за яким є державний орган, а саме відділ Державної виконавчої служби Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, є законними, а відтак ця скарга на дії державного виконавця задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 383, 293 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до відділу Державної виконавчої служби Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області про зобовязання збільшити заборгованість за аліментами та стягнення заборгованості.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Кіровоградської області через Долинський районний суд Кіровоградської області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_5