Справа № 234/940/15-ц
Провадження № 2/234/3742/15
15 червня 2015 року місто Краматорськ
Краматорський міський суд Донецької області
у складі: головуючого судді Карпенко О.М.
при секретарі Аксеніної В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива» про захист прав споживача, -
29.01.2015 року до суду надійшов позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива» про захист прав споживача.
21.04.2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива» про захист прав споживача було ухвалено заочне рішення.
Ухвалою суду від 25.05.2015 року заочне рішення по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива» про захист прав споживача було скасовано на підставі заяви представника відповідача, та справу було призначено на новий розгляд.
У судове засідання позивачі не зявилися, але надали суду заяву про те, що уточнений позов підтримують та просять справу розглянути у їх відсутність.
Із позову вбачається, що позивачі з 2011 року були вкладниками Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива». Їх банківські вклади є фактично накопиченою пенсією та заробітною платою.
29 листопада 2013 року позивач позов ОСОБА_1 уклав із ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» договір банківського вкладу № 249424 (вклад «Пенсійний») від 29.11.2013 року. За умовами Договору 1 (п. 1.1., розділ 2, пп. 3.1.1., 3.1.4., 4.1.- 4.3.) Банк прийняв від ОСОБА_1 вклад у сумі 70 000,00 грн. та зобов'язався повернути вказаний вклад 04.12.2014 року із щомісячною виплатою відсотків за вкладом в розрахунку 22% річних, нарахованих за методом факт/факт. Відсотки за вкладом та сама сума вкладу повинні були перераховуватися на поточний рахунок позивача ОСОБА_1 із використанням платіжної картки, що також була відкрита йому при укладанні договору. На вклад позивач ОСОБА_1 враховував як на гроші для лікування у важкі часи та підтримання сім'ї, оскільки в 2015 році йому вже виповнюється 68 років та він потребує додаткового лікування та утримання.
Позивач ОСОБА_2 уклала із відповідачем 24 червня 2014 року договір банківського вкладу №43-d-17/2429/980 (вклад «Практичний») від 24.06.2014 року (надалі - Договір 2). За умовами договору 2 банк прийняв від позивача ОСОБА_2 вклад у сумі 60 000,00 грн. та зобов'язався повернути вказаний вклад 28.08.2014 року із щомісячною виплатою відсотків за вкладом в : рахунку 24% річних, нарахованих за методом факт/факт. Відсотки за вкладом та сама сума вкладу і повинні були перераховуватися на поточний рахунок позивача ОСОБА_2 із використанням платіжної картки, що також була відкрита їй при укладанні договору. На вклад позивач ОСОБА_2 розраховувала як на гроші для лікування у важкі часи, оскільки в 2015 році їй вже виповнюється 65 років та вона також потребує в: маткового лікування та утримання.
Після закінчення строку вкладу, а саме 28.08.2014 року та 05.12.2014 року, позивачі звернулися до банку із вимогою повернути готівкою усю суму їх вкладу та відсотків за ним як це передбачено умовами договорів. Однак, на це у банку позивачам відповіли, що їм не повернуть усю суму вкладу одразу, а можуть видавати лише по 1 000,00 грн. (тисячу гривень) у день. Також запропонували укласти договір за яким вони відступають 15% суми свого вкладу та відсотків банку і тоді їм повернуть залишок вкладу однією сумою, без затримок, за один день.
Позиваці вважають бездіяльність банку незаконними. Станом момент розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем ОСОБА_1 щодо невидачі належних коштів складає 33 676,72 грн., а заборгованість відповідача перед позивачем ОСОБА_2 складає 6 977,37 грн.
Позивачі вважають, що встановлення ліміту на отримання належних позивачам грошових коштів суперечить умовам укладених договорів, вимогам законодавства України та є протиправним, у зв'язку : чим заборгованість відповідача перед позивачами підлягає стягненню у судовому порядку, із стягненням процентів та безпідставне зберігання грошових коштів, пені, інфляційних та трьох процентів
У судове засідання представник відповідача не зявився за невідомою суд причиною, про час розгляду справи належним чином повідомлявся.
Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України та враховуючи думку позивача, судом ухвалено про заочний розгляд справи.
Згідно ст. 212 ЦПК України , суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, що об'єктивно підтверджується договором банківського вкладу (а.с.8-11), квитанціями (а.с.12-13) з яких вбачається, що відповідач одержав від позивачів внесок, має заборгованість за внеском, яку не сплачує, а також має заборгованість по відсотках, пені та штраф.
Згідно статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Правомірність стягнення з банку інфляційних витрат та трьох відсотків річних також підтверджена Верховним Судом України в правовій позиції, викладеній за наслідками розгляду справи № 6-140 цс 13. Так, Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 25 грудня 2013 року розглянув справу № 6-140 цс 13, предметом якої був спір про стягнення з банку на підставі ч. 1 ст. 625 ЦК України інфляційних втрат та 3 % річних за несвоєчасне повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту). При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого за змістом ст. ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з стягнення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за в: рушення грошового зобов'язання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Окрім цього, Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» також передбачена відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань у дяді пені. Цей Закон, згідно його преамбули, регулює договірні правовідносини між платниками та утримувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань.
Згідно статті 1 цього Закону платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
Згідно частини 2 статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає зокрема у
- перенесених стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.
Відповідно до пунктів 3 та 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що : гір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (тривалості, можливості відновлення тощо), у порушенні нормальних життєвих зв'язків та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
Статтею 1167 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Частиною 2 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Суд вважає, що розмір моральної шкоди який просять стягнути позивачі з відповідача завищений, до того ж відповідачем частково повернуто позивачам суму внеску, та таким чином з відповідача на користь позивачів слід стягнути моральну шкоди по 1000 грн.
Таким чином суд вважає необхідним визнати протиправними дії відповідача Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива» щодо обмеження права ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на розпорядженні їх грошовими коштами, які знаходяться на поточних рахунках у відповідача - Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива», та стягнення з відповідача Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива» на користь позивача заборгованість за внеском у урахуванням відсотків, пені, штрафу, а також моральної шкоди.
Крім того, відповідно до ст. 81, 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий сбір у розмірі 404,21 грн. + 243,60 грн. а всього 647,81 грн., а також судові витрати за стягнення моральної шкоди у розмірі 243,60 грн.+243,60 грн. а всього 487,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8,10,60,81,88,212,214,215,224,225 ЦПК України, ст.ст. 16,23,536,625,1058,1212,1214 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів» суд, -
Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива» про захист прав споживача - частково.
Визнати протиправними дії відповідача Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива» щодо обмеження права ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на розпорядженні їх грошовими коштами, які знаходяться на поточних рахунках у відповідача - Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива».
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Донецької області через Краматорський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення . Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті й надруковано у єдиному примірнику.

Суддя