Справа № 450/4556/13 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/783/126/15 Доповідач в 2-й інстанції: Монастирецький Д. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Кабаля І.І., Струс Л.Б.,

секретаря Матяш С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 травня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

Позивач ПАТ «Креді Агріколь Банк» 09 грудня 2013 року звернувся в суд з позовом, який уточнив, до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів 109 482,25 дол. США заборгованості за Кредитним договором та 18 500,93 грн. пені і судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 06.05.2008 року між АТ «Індустріально-Експортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк», та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір № 103/08-ф, згідно умов якого позичальнику було надано кредит в сумі 100 000,00 (сто тисяч) дол. США із сплатою 12,8 % річних з терміном користування таким з 06.05.2008 року по 04.05.2018 року, з подальшими змінами та доповненнями. Своїх зобов'язань за Кредитним договором боржник не виконав, внаслідок чого у нього станом на 04.04.2014 року виникла заборгованість у загальному розмірі 110 553,09 дол. США, з яких 84 502,48 дол. США строкової заборгованості по кредиту, 7 886,21 дол. США прострочена заборгованість за кредитом, 1 070,84 дол. США нараховані відсотки, 17 093,56 дол. США прострочені відсотки та 23 758,28 грн. пені і судові витрати. 06.05.2008 року між АТ «Індустріально-Експортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк», та ОСОБА_7 на забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором було укладено договір іпотеки з подальшими змінами 06.04.2010 року, згідно п. 1.1 якого договір іпотеки забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору № 103/08-ф від 06.05.2008 року. Відповідно до п. 1.2. договору іпотеки, предметом іпотеки є житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Окрім того, виконання Кредитного договору забезпечене порукою, а саме - договором поруки від 06.05.2008 року, поручителем по якому виступає ОСОБА_8, та договорами поруки від 14.04.2010 року, поручителями в яких виступають ОСОБА_9 та ОСОБА_6 Таким чином, відповідачі виступають у вказаних правовідносинах як солідарні боржники.

Оскаржуваним рішенням позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» - задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 109482,25 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день прийняття рішення становить 1282710,13 гривень, та 18500,93 гривень пені.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» 913,50 гривень судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» 913,50 гривень судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» 913,50 гривень судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» 913,50 гривень судового збору.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 травня 2014 року внесено виправлення у тексті резолютивної частини рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 21.05.2014 року у цивільній справі № 450/4556/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості.

Другий абзац резолютивної частини рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 21.05.2014 року у справі № 450/4556/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, викладено в наступній редакції «Стягнути солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 110 553,09 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день прийняття рішення становить 1296037,09 гривень, та 23758,28 гривень пені».

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2, вважає його таким, що підлягає скасуванню, оскільки прийняте з грубим порушенням норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що АТ «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк», та ОСОБА_7 в односторонньому порядку, без повідомлення про це поручителів, та без внесення аналогічних змін до договорів поруки, неодноразово вносили зміни до кредитного договору № 103/08-ф від 06.05.2008 року, тому договори поруки є недійсними і не можуть бути підставою для виконання поручителями ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 зобов`язань ОСОБА_7 по зміненому кредитному договору № 103/08-ф від 06.05.2008 року. Звертає увагу на те, що порушення норм процесуального права полягало у тому, що під час судового засідання 21.05.2014 року, судом було безпідставно відхилено клопотання її представника про оголошення перерви в судовому засіданні для підготовки до дебатів. Просить скасувати рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 травня 2014 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач - ПАТ «Креді Агріколь Банк» просить слухати справу за відсутності його представника (а.с. 51, т. 2).

Відповідачі в судове засідання у черговий раз не з?явились, і судова колегія вважає за необхідне у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 305 ЦПК України проводити розгляд справи у їх відсутності, т.я. вони належним чином повідомлені про місце, день і час судового засідання (а.с. 48, 52, т. 2), та у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» роз'яснено, що, перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції повинен з'ясувати: чи враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти), якими мотивовано рішення, належними й допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримано та чи правильно застосовані норми матеріального й процесуального права. При перегляді судових рішень необхідно виходити з повноважень суду апеляційної інстанції, визначених статтею 307 ЦПК, і відповідних їм підстав щодо перегляду судових рішень в апеляційному порядку, передбачених статтями 308-311 ЦПК. При цьому апеляційний суд керується статтею 307 ЦПК (відповідним пунктом) та нормою ЦПК, що визначає підстави перегляду судового рішення в такому разі, і відповідно до неї та наданих суду апеляційної інстанції повноважень формулює резолютивну частину своєї ухвали чи рішення.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Захист цивільних прав це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Частинами першою та другою ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку, або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи з вимог ст. ст. 10, 214, 215 ЦПК України, суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, та встановлювати у рішенні обставини справи (в тому числі пропущення позовної давності), характер правовідносин сторін, правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, навести мотиви прийнятого рішення: встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Однак зазначеним вимогам закону дане рішення частково не відповідає.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Колегія суддів приходить до переконання, що позовні вимоги ПАТ «Креді Агріколь Банк» підлягають до часткового задоволення.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов про стягнення заборгованості за Кредитним договором та судових витратвиходив з того, що відповідачіОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є солідарними боржниками за кредитним договором № 103/08-ф від 06.05.2008 року, оскільки своїх зобов'язань за договором не виконали, внаслідок чого у них станом на 04.03.2014 року виникла заборгованість, яку необхідно з них стягнути.

Проте повністю з таким висновком суду погодитись не можна.

Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошима, боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 530 ч. 1 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що 06.05.2008 року між АТ «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 103/08-ф, згідно умов п. 1.1 якого кредитор надає позичальнику на умовах кредит у сумі 100 000,00 дол. США зі сплатою 12,8 % річних, строком на сто двадцять місяців з 06.05.2008 року по 04.05.2018 року, та сплатою заборгованості згідно графіку встановленого договором (а.с. 7-12, т. 1).

06.05.2008 року між АТ «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк», та ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір, з подальшими змінами та доповненнями, посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Бризіцькою Г.П., та зареєстрований в реєстрі за № 881, згідно умов п. 3 якого, предметом іпотеки є житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 49-52).

06.05.2008 року між АТ «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк», ОСОБА_4 та ОСОБА_2, на забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним Кредитним договором, було укладено договір поруки, згідно умов п. 1.2. якого поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором за невиконання боржником зобов'язань за Кредитним договором (т. 1, а.с. 42-43).

Згідно договору про внесення змін та доповнень № 1 до Кредитного договору № 103/08-ф від 06.05.2008 року, укладеного 03.04.2009 року між АТ «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк», та ОСОБА_4, було встановлено строк користування кредитом до 02.05.2023 року та змінено графік погашення заборгованості (т. 1, а.с. 13-14).

Відповідно до договору про внесення змін та доповнень № 2 до Кредитного договору № 103/08-ф від 06.05.2008 року, укладеного 14.04.2010 року між ПАТ «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк», та ОСОБА_4, встановлено відсоткову ставку 7,1% за період з 14.04.2010 року до 14.04.2011 року, а починаючи з 15.04.2011 року проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 13,44 %, графік погашення кредиту викладено в новій редакції (т. 1, а.с. 24-25).

14.04.2010 року на забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № 103/08-ф від 06.05.2008 року було укладено договір поруки між ПАТ «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк», ОСОБА_4 та ОСОБА_5, згідно умов п. 1.2. якого поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором за невиконання боржником зобов'язань за Кредитним договором (т. 1, а.с. 44-45).

14.04.2010 року на забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором від 06.05.2008 року було укладено договір поруки між ПАТ «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк», ОСОБА_4 та ОСОБА_6, згідно умов п. 1.2. якого поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором за невиконання боржником зобов'язань за Кредитним договором (т. 1, а.с. 46-47).

Згідно договору про внесення змін та доповнень № 3 до Кредитного договору № 103/08-ф від 06.05.2008 року, укладеного 15.07.2011 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_4, встановлено відсоткову ставку 7,1% за період з 15.07.2011 року до 15.07.2012 року, а починаючи з 16.07.2012 року проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 13,46 %, графік погашення кредиту викладено в новій редакції (т. 1, а.с. 33-36).

Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 3 ст. 509 ЦК України, п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника та кредитором боржника.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч.ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України).

Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Проте з матеріалів справи вбачається, що згідно договору про внесення змін та доповнень № 1 до Кредитного договору № 103/08-ф від 06.05.2008 року, укладеного 03.04.2009 року між АТ «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк», та ОСОБА_4, було встановлено строк користування кредитом до 02.05.2023 року та змінено графік погашення заборгованості, що відповідно стало причиною збільшення обсягу відповідальності і поручителя ОСОБА_2, згоду на які остання не давала у будь-якій формі, зокрема і шляхом укладення додаткової угоди до укладеного договору поруки.

Згідно ч. 1 ст. 559 України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Отже у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення строку погашення заборгованості навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Оскільки, договором від 03 квітня 2009 року про внесення змін та доповнень № 1 до Кредитного договору № 103/08-ф від 06.05.2008 року, який укладено без згоди поручителя ОСОБА_2, встановлено нові умови щодо збільшення строку погашення заборгованості, а саме встановлено строк користування кредитом до 02.05.2023 року замість строку встановленого кредитним договором № 103/08-ф - до 04.05.2018 року, тобто змінено зобов'язання, забезпечене порукою, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання поруки ОСОБА_2, якою забезпечувалось виконання зобов'язань за Кредитним договором 103/08-ф, укладеного між АТ «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк», та ОСОБА_4, такою, що припинена в порядку частини першої статті 559 ЦК України.

Відповідно до матеріалів справи, а саме Розрахунку заборгованості за Кредитним договором та оборотних відомостей вбачається, що внаслідок неналежного виконання ОСОБА_4 умов Кредитного договору виникла заборгованість по кредиту, відсотках та пені. Представлені позивачем суду розрахунки їх нарахування, повністю відповідають умовам Кредитного договору.

Будь-яких належних доказів на спростування розміру заборгованості, відповідачами ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не представлено.

З розрахунку заборгованості по Кредитному договору, наданого позивачем вбачається, що станом на 25 листопада 2013 року заборгованість по кредитному договору становила 107 475,27 дол. США, з яких 86 658,60 дол. США строкової заборгованості по кредиту, 5 730,09 дол. США прострочена заборгованість за кредитом, 863,58 дол. США нараховані відсотки та 12 948,38 дол. США прострочені відсотки та пеня в сумі 1 274,62 дол. США.

Згідно розрахунку позивача (до уточнених позовних вимог) станом на 04 квітня 2014 року виникла заборгованість у загальному розмірі 110 553,09 дол. США, з яких: 84 502,48 дол. США строкової заборгованості по кредиту, 7 886,21 дол. США простроченої заборгованості за кредитом, 1 070,84 дол. США нарахованих відсотків та 17 093,56 дол. США прострочених відсотків і пеня в сумі 23 758,28 грн. за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за користування кредитом.

Колегія суддів приходить до переконання, що до задоволення підлягає заборгованість в сумі 109 482,25 дол. США, яка підтверджена оборотними відомостями та пеня в сумі 18 500,93 грн.

З матеріалів справи також вбачається, що у зв'язку з порушенням боржником ОСОБА_4 графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за Кредитним договором кредитор - банк використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України та пунктами 3.2.6, 3.2.7 Кредитного договору право на односторонню зміну умов даного Кредитного договору, надіславши в жовтні 2013 року боржнику - ОСОБА_4 вимогу (т. 1, а.с. 68-69), у тому числі і поручителям ОСОБА_6 та ОСОБА_5, про дострокове повернення всієї суми кредиту та пов'язаних із ним платежів протягом 31 календарного дня, які боржник та поручителі отримали відповідно 19 та 29 жовтня 2013 року (т. 1, а.с. 70-72).

З позовом до боржника та поручителя банк звернувся зразу ж - в грудні 2013 року.

З розрахунку заборгованості та оборотних відомостей також вбачається, що ОСОБА_4 заборгованість по кредиту сплачувалась частково, а саме тіло кредиту до вересня 2012 року та відсотки до лютого 2013 року.

Що стосується поруки ОСОБА_6 та ОСОБА_5, відповідно до якої останні зобов'язалися відповідати перед позивачем за виконання ОСОБА_4 зобов'язань в повному обсязі за Кредитним договором № 103/08-ф від 06.05.2008 року зі змінами необхідно вказати наступне.

Частиною 1 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

У разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України).

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Як убачається з графіка погашення кредиту, чергові платежі боржник повинен був здійснювати кожного місяця до 15 числа, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів.

Проте, стягуючи заборгованість із боржника та поручителів солідарно, суд першої інстанції не врахував правову позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, про те, що вимога до поручителя пред'являється протягом визначеного ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку та перебіг такого строку починається з моменту порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до переконання, що порука ОСОБА_5, ОСОБА_6 припинена в частині невиконання боржником окремих щомісячних зобовязань за Кредитним договором, які виникли до червня 2013 року.

Необхідно зазначити, що внаслідок укладення 15.07.2011 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_4 договору про внесення змін та доповнень № 3 до Кредитного договору № 103/08-ф від 06.05.2008 року, відповідальність поручителів не збільшилась, що підтверджується і графіками погашення заборгованості

Враховуючи викладене, з ОСОБА_4 необхідно стягнути заборгованість в сумі 9 184,06 дол. США, що за курсом НБУ становить 103 074,54 грн. (9184,06 х 11,2232), яка складається з простроченої заборгованості за кредитом в сумі 2 591,72 дол. США (за період з вересня 2012 року по червень 2013 року /а.с. 205, 217, т. 1/),простроченої заборгованості по відсотках в сумі 6 592,34 дол. США (за період з лютого 2013 року до червня 2013 року, 4 485,31+1 070,84+1 036,29= 6 592,34 /а.с. 207-208, 217, т. 1/).

Решту заборгованості в сумі 100 298,19 дол. США, що за курсом НБУ становить 1125666,65 грн. (100 298,19 х 11,2232), а саме: заборгованість по тілу кредиту в сумі 89 796,97 дол. США (яка складається з простроченої заборгованості за кредитом в сумі 5294,49 дол. США за період з червня 2013 року по квітень 2014 року /а.с. 200-206, 217, т. 1/ та 8 4502,48 дол. США строкової заборгованості); заборгованість по відсотках в сумі 10 501,22 дол. США(за період з червня 2013 року по квітень 2014 року; 1 070,84+1 036,29+1 070,84+1 070,84+1 036,29+1070,84+ 1 036,29+1 070,84+1 070,84+967,21=10 501,22 /а.с. 208, 217, т. 1/); та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за користування кредитомв сумі 18 500,93 грн. (за період з червня 2013 року по квітень 2014 року /т. 1, а.с. 217/), - слід стягнути солідарно з ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та ОСОБА_4 і ОСОБА_6.

Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 3 ст. 554 цього Кодексу).

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми, поручителі, які спільно поручились, відповідають перед кредитором солідарно. У разі укладення кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов'язання, ч. 3 ст. 554 ЦК України не застосовується.

У такому випадку кредитор має право пред'явити вимогу до кожного з поручителів на підставі окремого договору, відповідно до яких кожен із поручителів відповідає перед кредитором разом із боржником, як солідарні боржники.

Проте суд першої інстанції, дійшовши висновку про солідарне стягнення кредитної заборгованості з боржника та поручителів, не звернув уваги на те, що на забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_4 з поручителями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено самостійні договори поруки, отже поручителі не несуть у такому разі солідарної відповідальності між собою і відсутні підстави вважати поруку їхньою спільною відповідальністю перед кредитором.

Отже, стягуючи з боржника і поручителів у солідарному порядку суму заборгованості за Кредитним договором, суд першої інстанції помилково не взяв до уваги те, що в даному випадку поручителі не несуть солідарної відповідальності між собою, так як відсутня їх спільна порука, оскільки в даному випадку укладено два окремі договори поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки відповідно до ст. ст. 541, 543 ЦК України передбачена солідарна відповідальність лише за виконання обовязку, який встановлений законом або договором то з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 слід стягнути понесені позивачем судові витрати порівну з кожного.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалене при неповному з?ясуванні обставин, що мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305 ч. 2, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1 п.п. 1, 4; 313, 314 ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 травня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким:

Позов Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» (01004, м. Київ, вул. Пушкінська, 42/4, , рах. № 0001 в ПАТ «Креді Агріколь Банк» м. Київ, МФО 300614) заборгованість за кредитним договором № 103/08-ф від 06 травня 2008 року в розмірі 9184,06 (дев'ять тисяч сто вісімдесят чотири долари шість центів) доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення районним судом становить 103074,54 грн. (сто три тисячі сімдесят чотири гривні п'ятдесят чотири копійки).

Стягнути солідарно з ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_9 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» (01004, м. Київ, вул. Пушкінська, 42/4, , рах. № 0001 в ПАТ «Креді Агріколь Банк» м. Київ, МФО 300614) заборгованість за кредитним договором № 103/08-ф від 06 травня 2008 року в розмірі 100298,19 (сто тисяч двісті дев'яносто вісім доларів дев'ятнадцять центів) доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення районним судом становить 1125666,65 грн. (один мільйон сто двадцять п'ять тисяч шістсот шістдесят шість гривень шістдесят п'ять копійок) та 18500,93 грн. (вісімнадцять тисяч п'ятсот гривень дев'яносто три копійки) пені.

Стягнути солідарно з ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» (01004, м. Київ, вул. Пушкінська, 42/4, , рах. № 0001 в ПАТ «Креді Агріколь Банк» м. Київ, МФО 300614) заборгованість за кредитним договором № 103/08-ф від 06 травня 2008 року в розмірі 100298,19 (сто тисяч двісті дев'яносто вісім доларів дев'ятнадцять центів) доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення районним судом становить 1125666,65 грн. (один мільйон сто двадцять п'ять тисяч шістсот шістдесят шість гривень шістдесят п'ять копійок) та 18500,93 грн. (вісімнадцять тисяч п'ятсот гривень дев'яносто три копійки) пені.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_9 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» (01004, м. Київ, вул. Пушкінська, 42/4, , рах. № 0001 в ПАТ «Креді Агріколь Банк» м. Київ, МФО 300614) порівну з кожного - по 1218,00 грн. (одній тисячі двісті вісімнадцять гривень) понесених позивачем судових витрат (судового збору).

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Монастирецький Д.І.

Судді: Кабаль І.І.

Струс Л.Б.