Справа № 465/8390/14 Головуючий у 1 інстанції: Дзеньдзюра С.М.
Провадження № 22-ц/783/4127/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

при секретарі: Бадівській О.О.

за участю прокурора Лящук Т.І.

за участю: ОСОБА_2Ю . ОСОБА_3, представників ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 29 грудня 2014 року у справі за заявою комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» з участю зацікавленої особи ОСОБА_3 про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_2,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 29 грудня 2014 року заяву задоволено. Госпіталізовано ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 у комунальний заклад «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» для примусового лікування.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що його неправомірно примусово госпіталізували до комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня».

Просить скасувати рішення Франківського районного суду м. Львова від 23 грудня 2014 року та прийняти заходи щодо притягнення до відповідальності причетних до його неправомірної примусової госпіталізації.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, ОСОБА_2,ОСОБА_3 та представників психіатричного закладу ОСОБА_4, ОСОБА_5,перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заяви, поданої до суду першої інстанції; колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення вважається обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин.

Оскаржуване судове рішення цим вимогам не відповідає.

Встановлено, що 24 грудня 2014 року до Франківського районного суду м.Львова надійшла заява комунального закладу Львівська обласна психіатрична лікарня про госпіталізацію в примусовому порядку ОСОБА_2., 28.071991 року народження (а.с.1-6).

24 грудня 2014 року винесено ухвалу про залишення без руху.(а.с.7)

25 грудня 2014 відкрито провадження у справі за вказаною заявою, розгляд справи призначено на 29 грудня 2017 року (а.с.11).

Справу розглянуто з ухваленням рішення 29 грудня 2014 року.

Заява психіатричного закладу мотивована тим, що хворий страждає на важкий психічний розлад з діагнозом гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії та потребує госпіталізації та лікування в примусовому порядку в умовах психіатричного стаціонару та такий не може надати усвідомлену згоду на подальше лікування в силу свого психічного стану.

Конституція України у ст. 3 проголошує визнання людини, її життя та здоровя, честь, гідність, недоторканість та безпеку найвищою соціальною цінністю. Регулюючий вплив конституційної держави на соціальну сферу життєдіяльності суспільства передбачає законодавче регулювання найважливіших відносин у сфері охорони життя та здоровя людини. Цивільний кодекс України визначає здоровя людини як особисте немайнове благо, що охороняється цивільним законодавством. Зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя.

Відповідно до ст.3 Закону України Про психіатричну допомогу кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, з мінімальними соціально-правовими обмеженнями (ст. 4 Закону).

Статтею 14 вказаного Закону визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих або неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Тобто для госпіталізації особи до психіатричного закладу недостатньо лише факту наявності у цієї особи психічного розладу, а повинні бути в наявності ознаки, передбачені вказаною правовою нормою.

З матеріалів справи вбачається, що приводом для поміщення ОСОБА_2. до психіатричного закладу стало скерування лікаря бригади швидкої допомоги №4 ОСОБА_6 при поступленні пацієнт доступний формальному мовному контакту однак відповіді по суті не надавав та був без документів..

Заява мотивована тим, що у 31-му відділенні психіатричної лікарні був проведений первинний клінічний психіатричний огляд, запропоновано надати добровільну усвідомлену інформовану згоду на обстеження та лікування в умовах психіатричного закладу, однак в силу свого психічного стану не міг надати усвідомлену згоду на подальше лікування в межах комунального закладу Львівська клінічна психіатрична лікарня, в звязку із чим та на підставі ст.14, ст.16 Закону України Про психіатричну допомогу був оглянутий комісією лікарів психіатрів цієї лікарні.

З комісійного висновку лікарів-психіатрів відділення № 31 комунального закладу Львівська клінічна психіатрична лікарня від 23.12. 2014 року не вбачається, що раніше ОСОБА_2 перебував на диспансерному обліку з приводу психічних розладів.

При огляді йому встановлено діагноз: гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. F23.1, який позбавляє його здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан, поведінку, внаслідок чого виявляє реальну загрозу для себе.(а.с.2)

За ст. 22 Закону України Про психіатричну допомогу надання психіатричної допомоги в примусовому порядку можливо лише на підставі судового рішення, ухваленого за наслідками розгляду заяви представника психіатричного закладу.

Відповідно до зазначеної норми (ч.4), ч. 1 ст. 281 ЦПК України, розгляд заяви про госпіталізацію особи до психіатричного закладу проводиться протягом 24 годин.

Матеріалами справи стверджується, що з 23.12.2014 по 29.12.2014 р. ОСОБА_2 утримуватись без будь-якої законної підстави в закладі Львівська клінічна психіатрична лікарня.

Заяву про надання психіатричної допомоги ОСОБА_2 від 23.12.2015 року розглянуто судом 29.12.2014року, чим порушено передбачені процесуальним законом строки розгляду заяви.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що відносно ОСОБА_2 було допущено порушення його права на свободу та особисту недоторканність (ст.ст.29,32 Конституції України, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Статті 214, 235 ЦПК України вимагають від суду під час ухвалення рішення обєктивно вирішити всі питання щодо обставин, якими обґрунтовувалася заява, визначити якими доказами вони підтверджувалися, вживати заходів щодо всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості.

Таким чином, відповідно до ст. 309 ЦПК України рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст. 279-282, 303, п. 2 ч.1 ст.307, ст. ст. 309, 313, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 29 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення яким у задоволенні заяви комунального закладу Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня про госпіталізацію в психіатричну лікарню у примусовому порядку ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскарженим у касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

ОСОБА_7