Провадження № 2/554/1453/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

19 березня 2015 року суддя Октябрського районного суду м.Полтави Тімошенко Н.В., розглянувши цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії «Будівельно-монтажна фірма «Укрпромбуд» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої працівником,

встановила:

12 грудня 2014 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої працівником, посилаючись на те, що плановою виїзною ревізією фінансово-господарської діяльності Публічного акціонерного товариства ,.Укртрансгаз" в частині фінансово-господарської діяльності Будівельно-монтажної фірми "Укргазпромбуд" та її структурних підрозділів за період з 01.10.2012 по 31.05.2014 року встановлено, що внаслідок невжиття заходів щодо перегляду діючих на підприємстві тарифів (перегляду тарифів по квартплаті та калькуляцій), не реалізації права щодо звернення до органів місцевого самоврядування з метою затвердження економічно обґрунтованих тарифів, що призвело до збитків філії, допущено покриття витрат фізичних осіб - мешканців гуртожитку на загальну суму 947027,24 грн.

Вимогами Державної фінансової інспекції України від 22.10.14 №05-14/1498 про усунення порушень зобов'язано ПАТ «Укртрансгаз» відшкодувати збитки проживаючими у гуртожитку, у т.ч. шляхом стягнення вказаної суми з винних у допущених порушеннях осіб, у тому числі у порядку та розмірах, встановлених ст. 133-136 КЗпП України.

Порушення допущено з вини начальника відділу планування та звітності управління економіки та фінансів філії БМФ «Укргазпромбуд» ОСОБА_1, яка у відповідності до посадової інструкції виконує обов'язки щодо проведення аналізу технічно-економічних показників по філії та її структурних підрозділів.

Ураховуючи те, що відповідач у добровільному порядку не відшкодовує збитки, завдані філії, позивач вимушений був звернутися до суду.

У судове засідання представник позивача не з'явився, направивши до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, наполягав на задоволенні позову.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, направивши до суду заперечення на позовну заяву, відповідно до якого позивач надає житлово - комунальні послуги, які передбачені фінансовими планами, але не є основним видом діяльності, тобто є супутнім видом діяльності, що не передбачає отримання прибутку від цієї діяльності і не суперечить інтересам Товариства і чинному законодавству України; при проведенні ревізії завданням посадових осіб Держфінінспекції є виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб, а не надання суб'єкту контролю висновків про те який із передбачених законом способів є найбільш ефективним для господарювання та про те які надані законом права йому необхідно реалізовувати; крім того розпорядження голови Полтавської обласної державної адміністрації щодо тарифів на житлово-комунальні послуги є чинним на даний час, а тому є обов'язковим до виконання, в тому числі і посадовими особами БМФ «Укргазпромбуд», а також ніякої прямої дійсної шкоди, яка підлягала б відшкодуванню в порядку встановленому чинним трудовим законодавством, вона позивачу не заподіювала.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно статті 16 Цивільного кодеку України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Суддею встановлено, що будівельно-монтажна фірма «Укргазпромбуд» здійснює свою фінансову- господарську діяльність, виходячи з основних завдань, поставлених Товариством щодо забезпечення його виробничого та соціально-економічного розвитку.

Відповідно до «Положення про філію «БУДІВЕЛЬНО-МОНТАЖНА ФІРМА «УКРГАЗПРОМБУД» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», філія була створена з метою своєчасного і якісного виконання завдань з будівництва, введення в дію потужностей і об'єктів будівництва нафтогазового комплексу України, в тому числі об'єктів житлового, комунального і соціально-побутового значення

Фінансові плани та програми з капітального будівництва Фірми передбачають фінансування та будівництво об'єктів житлово-комунального призначення. При вводі таких об'єктів в експлуатацію, вони обліковуються на балансі ПАТ «Укртрансгаз» в особі БМФ «Укргазпромбуд» та знаходяться в повному господарському віданні до передачі їх в комунальну власність за рішенням центральних та місцевих органів виконавчої влади. Працівники Фірми у порядку черги отримують житло при здачі об'єкта в експлуатацію або отримують квартири в гуртожитку згідно вимог Житлового кодексу УРСР.

Відповідно до мети соціального забезпечення працівників, Фірма надає житлово- комунальні послуги.

Довідкою від 05.09.14 планової виїзної ревізії фінансово-господарської діяльності Публічного акціонерного товариства ,.Укртрансгаз" в частині фінансово-господарської діяльності Будівельно-монтажної фірми "Укргазпромбуд" та її структурних підрозділів за період з 01.10.2012 по 31.05.2014 року визначено, що внаслідок невжиття заходів щодо перегляду діючих на підприємстві тарифів (перегляду тарифів по квартплаті та калькуляцій), не реалізації права щодо звернення до органів місцевого самоврядування з метою затвердження економічно обґрунтованих тарифів допущено покриття витрат фізичних осіб - мешканців гуртожитку на загальну суму 947027,24 грн.

Вимогами Державної фінансової інспекції України від 22.10.14 №05-14/1498 про усунення порушень зобов'язано ПАТ «Укртрансгаз» відшкодувати збитки проживаючими у гуртожитку, у т.ч. шляхом стягнення вказаної суми з винних у допущених порушеннях осіб, у тому числі у порядку та розмірах, встановлених ст. 133-136 КЗпП України.

Відповідно до акту ДФІ України порушення допущено з вини начальника відділу планування та звітності управління економіки та фінансів філії БМФ «Укргазпромбуд» ОСОБА_1, яка у відповідності до посадової інструкції виконує обов'язки щодо проведення аналізу технічно-економічних показників по філії та її структурних підрозділів.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання, власних і делегованих повноважень голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази.

Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов'язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами.

Розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації №121 від 21.03.2000 р. «Про тарифи на житлово-комунальні послуги та послуги міського транспорту» встановлено граничний розмір квартирної плати за утримання будинків і прибудинкових територій в розмірі 0,37 грн. за 1 кв. м. загальної площі. Вказане розпорядження не скасоване, не визнане недійсним, є чинним на даний час, а тому є обов'язковим до виконання, в тому числі і посадовими особами БМФ «Укргазпромбуд».

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 130 КЗпП України при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Поняття прямої дійсної шкоди в законодавстві не розкривається. Однак з врахуванням правозастосовної та наукової практики до категорії прямої дійсної шкоди належать:

а) недостача матеріальних цінностей, виявлена у матеріально відповідальної особи або в іншої особи, якій матеріальні цінності передані у зв'язку з виконанням нею трудових обов'язків. Часто пишуть і говорять про те, що матеріальна відповідальність за недостачу матеріальних цінностей можлива лише в разі недостачі понад норму природної втрати. Це - неправильно. Вся справа в тому, що це за втрата. Якщо вона дійсно природна, то притягнення працівника до матеріальної відповідальності неможливе. Якщо ж власник доведе, що втрата, хоч і не перевищує межі норм природної, не є природною, а спричинена винними діями працівника, то притягнення до матеріальної відповідальності можливе (природно за умови, що власник доведе наявність відповідних юридичних фактів). Про недостачу мова йде у всіх випадках, коли працівник зобов'язаний відзвітувати про отримані матеріальні цінності, а при звіті (інвентаризації) виявиться їх менша кількість. При цьому термін "недостача" не розкриває причини зменшення кількості матеріальних цінностей;

б) втрата матеріальних цінностей. Про втрату мова йде, зокрема, в Законі "Про визначення розміру збитків, завданих підприємству, установі, організації, знищенням (псуванням), недостачею або втратою дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння та валютних цінностей". Немає підстав стверджувати, що законодавець вкладає в це поняття якийсь визначений зміст. Зазвичай під утратою розуміються такі випадки, коли майно було в наявності, а потім воно зникло, його не стало, незалежно від причин, з яких це трапилося. Таким чином, термін "втрата" нічого до поняття "недостача" не добавляє;

в) знищення матеріальних цінностей. Зустрічаються випадки прямого знищення працівниками матеріальних цінностей. Частіше знищення, як підстава матеріальної відповідальності, буває пов'язаним з дією стихійних сил, якщо можливість руйнівної дії цих сил обумовлена виною працівника. Вогонь - це стихія. Та він може бути викликаний порушенням працівником правил пожежної безпеки. Коли зіштовхуються джерела підвищеної небезпеки, що рухаються, матеріальні цінності нерідко знищуються внаслідок дії природних сил (сили інерції або земного тяжіння). Але зіткнення, за загальним правилом, є результатом винних дій (бездіяльності) людей, які здійснювали керування транспортними засобами або іншими матеріальними цінностями;

г) пошкодження матеріальних цінностей (сума прямої дійсної шкоди при цьому дорівнює сумі, на яку знизилася вартість матеріальних цінностей або сумі витрат на відновлення відповідних об'єктів);

д) зіпсуття матеріальних цінностей. Це - втрата матеріальними цінностями їх споживчих якостей. Зіпсуття, зазвичай, виявляється в очевидній втраті споживчих властивостей. Однак закінчення строку реалізації медикаментозних засобів, продуктів харчування, а також деяких видів промислових товарів також повинне розглядатися як зіпсуття, хоча зовні ознаки зіпсуття і не є помітними;

е) неможливість стягнути вартість матеріальних цінностей, яких не вистачає, з постачальника (перевізника), який передав матеріальні цінності з недостачею. Таке на практиці зустрічається часто, коли під час приймання продукції або товарів від постачальника, під час приймання вантажу від органів транспорту виявляється недостача. У подібних випадках одержувач, зазвичай, сплачує за матеріальні цінності постачальнику повністю. Недостача ж підлягає оформленню відповідно до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю, чи відповідно до транспортного законодавства. Потім вартість матеріальних цінностей, яких не вистачає, стягується з постачальника (перевізника). Однак при неналежному оформленні акта приймання (недостачі) або при порушенні порядку приймання можливість стягнення з постачальника (транспортної організації) вартості матеріальних цінностей, яких не вистачає, втрачається. Ця вартість відноситься до категорії прямої дійсної шкоди і може бути стягнена з винних працівників у порядку притягнення до матеріальної відповідальності;

є) шкода, викликана незаконним продажем товарів за зниженою ціною. Це може бути викликане помилкою в застосуванні прейскурантів, що були належне затверджені, неправильним калькулюванням ціни тощо, якщо можливість стягнення відповідних сум з контрагента за договором, що придбав товари за зниженою ціною, втрачена;

ж) витрати, спричинені незаконними або необгрунтованими виплатами (переплатами) за цивільно-правовими договорами, на користь державного і місцевого бюджетів, спеціальних фондів соціального страхування, коли можливість стягнення таких виплат (переплат) з організацій, які їх одержали, втрачена;

з) витрати, викликані зайвими виплатами на користь працівників (основної та додаткової заробітної плати, сум компенсацій, допомоги по загальнообов'язкову державному соціальному страхуванню, інших виплат), при відсутності можливості стягнення цих сум із працівників, які безпідставно одержали відповідні суми (з огляду на п. 1 частини другої ст. 127 КЗпП такі можливості часто є відсутніми). До категорії прямої дійсної шкоди належать і безпідставні натуральні виплати (видачі) на користь працівників;

и) сплачені на користь контрагентів за цивільно-правовими договорами, державного чи місцевого бюджетів, державних органів суми неустойки, фінансових санкцій, пені. Пленум Верховного Суду України в постанові "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" (п. 4) звернув увагу на недопустимість стягнення з працівника шкоди, заподіяної списанням з рахунків підприємств в доход держави одержаного ними прибутку. На думку Пленуму, у даному випадку шкода належить до категорії неодержаного доходу. Стягнення з працівника прибутку, вже одержаного підприємством, а потім з вини працівника стягненого з підприємства на користь бюджету, на наш погляд, не суперечить ст. 130 КЗпП. Так, відповідно до абзацу другого ч. 2 ст. 52 Закону "Про захист економічної конкуренції" незаконним визначається весь прибуток за наявності відповідних порушень законодавства про захист економічної конкуренції. Фінансова санкція встановлена в потрійному розмірі незаконно отриманого прибутку. Якщо суми фінансових санкцій сплачені, працівники, що припустилися порушень, які стали підставою для застосування зазначених санкцій, притягаються до матеріальної відповідальності;

і) виплати на користь інших суб'єктів у порядку відшкодування шкоди, оскільки організація відповідає за шкоду, заподіяну діями її працівників (ст. 1168 Цивільного кодексу). Підкреслимо, що притягнення до матеріальної відповідальності в цьому випадку, як і завжди, можливе, коли дії працівника кваліфікуються як невиконання або неналежне виконання трудових обов'язків;

ї) нестягнена з боржника дебіторська заборгованість, коли можливість її стягнення втрачена у зв'язку з закінченням строку позовної давності чи з інших причин (наприклад, у зв'язку з ліквідацією юридичної особи - боржника);

й) нестягнена з боржника шкода (за винятком тієї частини шкоди, яка належить до категорії неодержаного прибутку), якщо можливість її стягнення втрачена.

Виходячи з вищевикладеного, ніякої прямої дійсної шкоди, яка підлягала відшкодуванню в порядку встановленому чинним трудовим законодавством, відповідач позивачу не заподіяла.

Виходячи з вищевикладеного, суддя відмовляє в задоволенні позову повністю.

Керуючись ст. ст. 8, 51, 124, 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», Розпорядження голови Полтавської обласної державної адміністрації №121 від 21.03.2000 р. «Про тарифи на житлово-комунальні послуги та послуги міського транспорту», ст. 130 Кодексу Законів про Працю України, ст. ст. 2-11, 58-61, 88, 159, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суддя

вирішила:

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії «Будівельно-монтажна фірма «Укрпромбуд» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої працівником, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через районний суд шляхом подання протягом 10 днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

СуддяН. В. Тімошенко