РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/20618/14-ц

пр. № 2/759/1428/15

17 червня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого-судді Борденюка В.В.,

при секретарі Трегубенку М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи: приватного нотаріуса КМНО Гритчина Володимир Ілліч, про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, у якому просив визнати за ним право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 та 1/2 частини земельної ділянки площею 0,010 га по АДРЕСА_3 у порядку спадкування за законом після смерті його батька, ОСОБА_4.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_4. Після його смерті спадкоємицями є він та ОСОБА_2, дружина спадкодавця. 13 березня 2013 року позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримав відмову у зв'язку з ненаданням правовстановлюючих документів на спадкове майно. 21 травня 2013 року із аналогічною заявою до нотаріуса звернулась дружина спадкодавця - ОСОБА_2.

У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, вказавши що у неї є правовстановлюючі документи на спадкову квартиру, однак їй було невідомо про необхідність їх надання приватному нотаріусу КМНО Гритчину Володимиру Іллічу; крім того, вона вказувала на те, що правовстановлюючих документів на земельну ділянку у неї немає.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи із такого.

Згідно п. 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину. Обставини, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 179 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК) у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4.

За запитом суду, приватним нотаріусом КМНО Гритчином Володимиром Іллічем було надіслано суду копію спадкової справи №1/1203 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на все належне йому майно, а саме, на квартиру АДРЕСА_1 а також на 13/100 земельної ділянки, площею 0,010 га по АДРЕСА_3.

Квартира АДРЕСА_1 належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Зубченко Л.С. 28 грудня 2004 року (а.с. 46).

Згідно із інформаційною довідкою Київського МБТІ КВ-2013 №7323 від 08.05.2013 року квартира АДРЕСА_1 зареєстрована на праві власності за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Зубченко Л.С. 28 грудня 2004 року (а.с. 53).

Відповідно до договору дарування 13/100 частини земельної ділянки від 26.06.2002 року, державного акту на право приватної власності на землю, виданого Київською міською радою 08.10.2002 року, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-013 від 30.09.2013 року, за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на 13/100 частини земельної ділянки, площею 0,010 га по АДРЕСА_3 (а.с. 10, 11, 155-157).

13 березня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до ПН КМНО Гритчина Володимира Ілліча із заявою про прийняття спадщини після померлого батька, ОСОБА_4.

21 травня 2013 року із аналогічною заявою до нотаріуса звернулась дружина спадкодавця - ОСОБА_2.

Постановою від 17 березня 2014 року ПН КМНО Гритчин Володимир Ілліч відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

За правилом ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач є сином померлого ОСОБА_1, про що свідчить свідоцтво про народження від 23.08.1985 року, виданого Печерським ЗАГС м. Києва. Таким чином, позивач є спадкоємцем першої черги, як і відповідач ОСОБА_2 - дружина померлого.

Із наявної у матеріалах справи спадкової справи вбачається, що інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися.

Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно зі ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Позивач вправі на свій розсуд скористатися одним із передбачених законом способів захисту свого порушеного (тут - невизнаного) права, оскільки позбавлений правової можливості оформити спадщину в загальному порядку нотаріусом у зв'язку із ненаданням іншим спадкоємцем нотаріусу правовстановлюючого документу на об'єкт спадкування.

Таким чином, враховуючи те, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у загальному порядку, а також враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає наявними правові підстави для задоволення даної частини позову і визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом.

Щодо вимоги позивача на 1/2 частини земельної ділянки площею 0,010 га по вулиці Парниковій у місті Києві у порядку спадкування за законом, суд виходить із такого.

За договором дарування, посвідченого 26 червня 2002 року державним нотаріусом 12 КДНК Дмитрієвою Т.М., ОСОБА_8 подарував ОСОБА_4 13/100 частини земельної ділянки площею 0,010 га по АДРЕСА_3.

Відповідно до договору дарування 13/100 частини земельної ділянки від 26.06.2002 року, державного акту на право приватної власності на землю, виданого Київською міською радою 08.10.2002 року, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-013 від 30.09.2013 року, за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на 13/100 частини земельної ділянки, площею 0,010 га по АДРЕСА_3 (а.с. 10, 11, 155-157).

Відтак, на момент смерті спадкодавець був власником 13/100 частин вказаної земельної ділянки, а тому, позивач, у даній справі, як один із двох спадкоємців ОСОБА_4, має право на спадкування за законом половини від вказаної частки земельної ділянки, що складає 13/200 частини земельної ділянки, площею 0,010 га по АДРЕСА_3.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 "Про судову практику у справах про спадкування" та за нормою ч. 1 ст. 1258 ЦК України, справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України.

На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів.

Згідно ст. 182 ЦК України та ст. 3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов'язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Зі змісту наявної у матеріалах справи постанови приватного нотаріуса КМНО Гритчина Володимира Ілліча від 17 березня 2014 року, вбачається, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування", якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Як позивач, так і відповідач, реалізували своє право на прийняття спадщини за законом після померлого ОСОБА_4, шляхом подачі відповідних заяв нотаріусу про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк (за ст.1270 ЦК України - 6 місяців з часу відкриття спадщини, тобто за ч. 2 ст. 1220 ЦК України з дня смерті) і не здійснили відмову від прийняття спадщини.

Викладене свідчить про наявність підстав для задоволення вимог даного позову у частині визнання права власності ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом на вказане майно.

Керуючись ст. ст. 392, 1217, 1269 ЦК України, ст. ст. 11, 74, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, загальною площею 45,40 кв.м., житловою площею 27,00 кв.м., у порядку спадкування за законом після ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 13/200 частини земельної ділянки площею 0,010 га по АДРЕСА_3, у порядку спадкування за законом після ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: