Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/6821/14-ц Головуючий у 1-й інст. Волкова Н. Я.
Категорія 50 Доповідач Заполовський В. Й.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Заполовського В.Й.,

суддів: Забродського М.І., Шевчук А.М.,

за участю секретаря судового засідання Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту батьківства, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 02 лютого 2015 року , -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом. Просила встановити факт батьківства ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, щодо сина ОСОБА_2, народженого нею 24 лютого 2011 року.

В обґрунтування позову зазначала, що з 2010 року перебувала у цивільному шлюбі з ОСОБА_5 та вела з ним спільне господарство. 24.02.2011 року в них народився син ОСОБА_2, батьком якого було записано ОСОБА_6 за її вказівкою, оскільки шлюб з ОСОБА_5 не було зареєстровано. З дня народження сина ОСОБА_7 ОСОБА_5 визнавав себе його батьком, виховував та утримував його.

05.08.2014 року ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яку її син не може прийняти, оскільки його батьком записано іншу особу, а син померлого від першого шлюбу, зокрема ОСОБА_4 заперечує проти цього.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 02 лютого 2015 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Зокрема зазначає, що з ОСОБА_5 перебувала у цивільному шлюбі з 2010 року, в них народився син, якого померлий визнавав своїм. На момент його смерті вони всі разом проживали однією сім'єю протягом 4 років та вели спільне господарство.

Зазначене, на думку позивача, не було в повній мірі враховано судом, що призвело до неправильного вирішення спору.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК України колегія суддів визнає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини 1, 2 статті 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матірю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України.

Частиною 1 ст.135 СК визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а імя та по батькові дитини записуються за її вказівкою.

Як встановив суд та підтверджено матеріалами справи, у ОСОБА_1, яка не перебувала у шлюбі, 24 лютого 2011 року народилася дитина ОСОБА_2, запис про батька якого у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України (а.с.3).

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 вказала, що батьком її сина, який народився 24.02.2011 року, являється ОСОБА_5, з яким вона проживала однією сімєю без шлюбу на протязі 4-х років.

Про факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 підтвердили в судовому засіданні суду першої інстанції допитані за клопотанням ОСОБА_1 свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

Ці ж обставини частково підтверджені наданими позивачкою суду фотознімками, на яких зображені позивачка, син ОСОБА_7 та ОСОБА_5 під час їх спільного проживання.

Частиною 1 ст. 64 ЦПК України визнано, що письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг із них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

За змістом статті 66 ЦПК, висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

В процесі апеляційного розгляду справи позивачем ОСОБА_1 було заявлено клопотання про призначення по справі генотипоскопічної експертизи для встановлення кровної спорідненості чи відсутності такої неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьком якого є померлий 05.08.2014 року ОСОБА_5. Дане клопотання було задоволено апеляційним судом.

Згідно висновку проведеної генотипоскопічної експертизи від 10.06.2015 року ОСОБА_4, який являється сином ОСОБА_5 і ОСОБА_3, та ОСОБА_11, народжений 24.02.2011 року ОСОБА_1, мають спільного батька і різних матерів (а.с.106 143).

Вказаний висновок експертизи стороною відповідачів не спростований, будь-яких клопотань з цього приводу останніми не заявлено.

Таким чином, вище зазначені документи та інші надані позивачкою докази дають підстави суду апеляційної інстанції визнати доведеним факт встановлення батьківства ОСОБА_5 щодо народженого ОСОБА_1 24.02.2011 року сина ОСОБА_2.

З огляду на наведене рішення суду першої інстанції відповідно до ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Також, відповідно до ст.88 ЦПК України на користь ОСОБА_1 слід присудити з відповідача ОСОБА_3 понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а саме по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн., а також 14 144 грн. витрат по сплаті вартості проведення експертизи, а всього 14 387 грн.60 коп.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 02 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Встановити факт, що померлий 05 серпня 2014 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, є батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 243,60 грн. витрат по сплаті судового збору та 14 144 грн. витрат по сплаті вартості проведення експертизи, а всього стягнути 14 387 грн.60 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді