Справа № 371/541/15 Головуючий у І інстанції Рудик Ю. В.
Провадження № 22-ц/780/3752/15 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв В. О.
Категорія 30 07.07.2015
УХВАЛА

Іменем України

07 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Токар Т.Ю.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Миронівського районного суду Київської області від 08 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої злочином, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом та просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі 1 797 грн. 54 коп. та 30 000 грн. в якості відшкодування за спричинену моральну шкоду. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10 липня 2014 року відповідач умисно побив ОСОБА_3 граблями. ОСОБА_2 наніс позивачу удари в різні частини тіла. Згідно висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_3 було завдано тілесні ушкодження середньої тяжкості. Вироком Миронівського районного суду від 06 лютого 2015 року ОСОБА_2 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України до двох років обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на один рік. Вказаними діями ОСОБА_2 ОСОБА_3 заподіяно матеріальну та моральну шкоду.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 08 травня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду, завдану злочином, у розмірі 231 грн. 54 коп. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., а всього 5 231 грн. 54 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивач не обґрунтувала заподіяну їй моральну шкоду та не надала будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтвердили б факт її заподіяння. Квитанції і копії амбулаторної картки, що долучені до позовної заяви, не є належними доказами для відшкодування витрат, понесених позивачем на придбання лікарських препаратів.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 10 червня 2014 року біля 16 год. 20 хв. ОСОБА_2, проходячи повз будинок ОСОБА_3 по АДРЕСА_1, зустрів ОСОБА_6 та на ґрунті давніх неприязних стосунків між ними виникла сварка. Почувши сварку, з будинку вийшла ОСОБА_3, яка проживала з ОСОБА_6 в не зареєстрованому шлюбі, та намагалася припинити протиправні дії. Будучи обуреним поведінкою ОСОБА_3, ОСОБА_2 умисно наніс їй граблями, які тримав в руці, удари в різні частини тіла.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 32 ушкодження, спричинені ОСОБА_3, у вигляді краєвого перелому проксимальної фаланги 2-го пальця правої кисті викликали розлад здоров'я більше 21-го дня і відноситься до ушкоджень середньої тяжкості; ушкодження у вигляді рани вушної раковини та завушної ділянки викликали розлад здоров'я більше 6, але менше 21-го дня відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с.8-9).

Вироком Миронівського районного суду Київської області від 06 лютого 2015 року ОСОБА_2 засуджений за ст. 122 ч. 1 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на два роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік. В період строку випробування на ОСОБА_2 частково покладені обов'язки, передбачені ст. 76 КК України. На підставі п.1 ч.1 ст. 94 КК України до ОСОБА_2 застосовано примусовий захід медичного характеру - надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Згідно наданих ОСОБА_3 фіскальних чеків на придбання лікарських препаратів та медичних засобів, в період лікування нею було витрачено 231 грн. 54 коп. Придбання лікарських засобів та медичних препаратів узгоджується з медичними призначеннями лікарів Миронівської ЦРЛ, зазначеними у медичній картці № 047 амбулаторної хворої ОСОБА_3.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок спричинення потерпілій ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, остання зазнала фізичних та моральних страждань, які підлягають відшкодуванню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ст. 56 КПК України потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 128 КПК України особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному процесі, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3, як потерпілій у кримінальній справі, діями відповідача було заподіяно матеріальну шкоду. Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 231 грн. 54 коп., а доводи апелянта зазначеної суми витрат, понесених позивачем на лікування, не спростовують.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача відшкодування за спричинену моральну шкоду, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що діями відповідача, що виразились в спричиненні фізичного болю позивачу та завдання їй тілесних ушкоджень, позивачу була спричинена моральна шкода, відшкодування за яку з урахуванням вимог розумності та справедливості, виходячи з характеру правопорушення суд першої інстанції визначив в розмірі 5000 грн.

Враховуючи, що позивач погодилась з зазначеною сумою відшкодування та не оскаржує рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що зазначений розмір цілком буде відповідати розміру спричиненої шкоди та характеру душевних страждань позивача.

Доводи апелянта в частині не доведення позивачем спричинення йому моральної шкоди, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки вина відповідача в спричиненні тілесних ушкоджень, а відтак і завдання фізичного болю позивачу підтверджується вироком суду.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи і доводами апеляційної скарги не спростовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Миронівського районного суду Київської області від 08 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.