ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4275/15-ц
провадження № 2/753/3221/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2015 р. Дарницький районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.

при секретарях - Мінасян С.Г., Цибулюку М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки над малолітньою дитиною,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки над малолітньою дитиною. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка є рідною тіткою малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 Вказує, що батько малолітнього ОСОБА_5 - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року, а мати - ОСОБА_3 після смерті свого чоловіка жодного разу не з'явилася за місцем реєстрації та проживання дитини, не бачила свого сина, відмовившись та самоусунувшись від участі у вихованні свого сина, який по суті залишився покинутим. На даний час малолітній ОСОБА_5 проживає разом з позивачкою та її чоловіком й знаходиться на їх повному утриманні. Позивачка намагається максимально забезпечити всі потреби дитини, купує хлопчикові одяг, взуття та інші необхідні речі, докладає всіх зусиль, щоб дитина отримувала повноцінне харчування. Відповідачка на даний час свої батьківські обов'язки не виконує, про стан здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток дитини не піклується, участі в її вихованні не бере, кошти на утримання дитини не надає, не відвідує свого сина за місцем його постійного проживання. На даний час дитина з відповідачкою не бачиться, проте вона сама не виявляє бажання виховувати свого сина, бачитись та спілкуватися з ним, у зв'язку з чим позивачка звернулась до суду позовом та просила позбавити батьківських прав ОСОБА_3 та встановити опіку над малолітнім ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

В судове засідання позивачка та її представник з'явилися, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча повідомлялася судом про місце і час розгляду справи, заяви про відкладення розгляду справи не надала, причини неявки не повідомила. В нотаріально посвідченій заяві від 01 листопада 2014 року просила питання про позбавлення її батьківських прав щодо малолітнього сина, ОСОБА_5 розглядати судом та опікунською радою без її присутності

Представник третьої особи Служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні підтримала письмовий висновок про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та звернулася з письмовим поданням про призначення ОСОБА_2 опікуном над ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проти задоволення позову не заперечувала.

Третя особа, ОСОБА_4 проти задоволення позову не заперечував.

Суд, повно, всебічно та об'єктивно вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, вважає встановленим наступні обставини.

Судом встановлено, що від шлюбу, укладеного 16 березня 2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року у подружжя народився син - ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві від 18 червня 2013 року (а.с.4).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Визначено, зокрема, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування.

А частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Ті ж самі принципи закріплені Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно п. 6. та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках.

Судом встановлено, що позивачка, ОСОБА_2 є рідною тіткою малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки вона є рідною сестрою батька дитини, ОСОБА_6 (а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_7 року, батько дитини, ОСОБА_5 - ОСОБА_6 помер (а.с.7).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 після смерті свого чоловіка жодного разу не з'явилася за місцем реєстрації та проживання дитини, не бачила свого сина.

01 листопада 2014 року мати дитини, ОСОБА_5 - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуваючи при здоровому розумі, ясній пам'яті та діючи добровільно, розуміючи значення своїх дій, без будь-якого примусу як фізичного так і морального нотаріально посвідченою заявою повідомила, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо малолітнього сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, також не заперечувала проти призначення опікунами малолітнього сина ОСОБА_4 та ОСОБА_2. Просила дане питання розглядати судом та опікунською радою без її присутності (а.с. 12).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 лютого 2009 року. Дітей від шлюбу не мають.

26 січня 2015 року Службою у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації надано позитивний висновок про можливість подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 бути усиновлювачами малолітнього, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

Судом встановлено, що відповідно до Актів обстеження умов проживання дитини, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 проведено обстеження умов проживання в АДРЕСА_1, для виховання та розвитку дитини створено такі умови: у дитини одна кімната з бабусею, дитина має окреме спальне місце, меблі, іграшки та особисті речі. За цією адресою проживають: ОСОБА_9 - бабуся, ОСОБА_5 - дитина, ОСОБА_2 - рідна тітка, ОСОБА_4 - чоловік тітки. Стосунки в сім'ї дружні та доброзичливі. Для проживання та навчання дитини створені належні умови (а.с.55).

З матеріалів справи вбачається, що малолітній ОСОБА_5 проживає разом з позивачкою та її чоловіком й знаходиться на їх повному утриманні. Позивачка намагається максимально забезпечити всі потреби дитини, купує хлопчикові одяг, взуття та інші необхідні речі, докладає всіх зусиль, щоб дитина отримувала повноцінне харчування. Відповідачка на даний час свої батьківські обов'язки не виконує, про стан здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток дитини не піклується, участі в її вихованні не бере, кошти на утримання дитини не надає, не відвідує свого сина за місцем його постійного проживання. На даний час дитина з відповідачкою не бачиться, тітка та дядько самотужки піклуються про дитину та не створюють для відповідачки жодних перешкод у виконанні нею своїх батьківських обов'язків.

Відповідно до акту не проживання, складеного 09 лютого 2015 року ЖЕД-203, за обстеженням квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 не проживає за вказаною адресою.

Наведене свідчить про ухилення відповідача - ОСОБА_3 від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини - ОСОБА_5.

За змістом ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У відповідності до п. 2 частини 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Таким чином, обов'язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Обставини справи свідчать про небажання відповідачів займатися вихованням дитини, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про їх намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дитини. Доказів щодо спростування таких обставин в матеріалах справи немає.

Водночас Пленум Верховного Суду України в п. 15 зазначеної вище постанови роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно висновку органу опіки та піклування Дарницької РДА м. Києва про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлено, що малолітній ОСОБА_5 народився під час зареєстрованого шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_3 Батько дитини ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року. Після смерті батька ОСОБА_5 проживає разом із тіткою ОСОБА_2 Мати з дитиною не проживає, не бере участі у вихованні, розвитку та утриманні дитини. При проведенні обстеження житлово-побутових умов проживання дитини встановлено, що для ОСОБА_5 створено належні умови для проживання, відпочинку та навчання. Беручи до уваги вищезазначене, рекомендації комісії з питань захисту прав дитини (протокол № 8 від 14.05.2015 року) зроблено висновок, що ОСОБА_3 свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень сину, не турбується про стан його здоров'я, тому орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідачки відносно неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Вирішуючи питання щодо призначення позивачки, ОСОБА_2 опікуном її племінника, малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, судом було встановлено наступне.

Подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 проживає у приватизованій квартирі АДРЕСА_1. Квартира належить їм на праві приватної часткової власності, складається з 3-х кімнат та розташована на 5-ми поверсі 9-типоверхового будинку, загальна площа - 73, 40 кв.м. Будинок має всі зручності, житлова площа, на якій проживають п'ятеро чоловік, в тому числі позивачка та малолітній ОСОБА_5, знаходиться у задовільному стані (а.с.21).

ОСОБА_4 працює в ФОП ОСОБА_12 та займає посаду інженера-технолога. ОСОБА_2 працює в ТОВ «Устель Україна» та займає посаду менеджера в оптовій торгівлі.

Відповідно до медичного висновку від 23 грудня 2014 року, наданого лікувально-профілактичним закладом КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 Дніпровського району м. Києва» ОСОБА_2 є здоровою та може бути усиновлювачем.

Згідно з довідкою департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення ГУМВС України в м. Києві станом на 13 січня 2015 року ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має, в розшуку не перебуває.

Відповідно до подання Служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 22 травня 2015 року у разі позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої дитини, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 орган опіки та піклування просить суд про призначення над ним опікуном над ОСОБА_2.

Відповідно до ст.58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Відповідно ст.61 ЦК України, саме орган опіки та піклування встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, крім випадків, встановлених частинами першою та другою ст. 60 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст.167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.

Подружжя ОСОБА_2 розуміє всі аспекти, що пов'язані з усиновленням дитини, позбавленої батьківського піклування, ОСОБА_5, відчуває себе психологічно готовим до виховання усиновленої дитини, впевнене, що може бути батьками хлопчику, дати належне виховання, освіту, духовний та фізичний розвиток, тому, враховуючи все вищевикладене, суд вважає за можливе встановити опіку над малолітнім ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначити його опікуном ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка є його рідною тіткою та проживає разом з дитиною.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи.

Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи встановлені по справі обставини, відсутність належних доказів чинення з боку позивачки перешкод у спілкуванні з дитиною, вимоги чинного національного та європейського законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що відповідач по справі внаслідок винної поведінки та свідомого нехтування покладених на неї, як матір, обов'язків, ухиляється від їх виконання та зобов'язана створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації життя дитини нарівні з позивачкою у зв'язку з чим вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки над малолітньою дитиною підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 155, 164, 165 СК України, ст. ст. 10-11, 57-60, 169, 209, 212-215, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки над малолітньою дитиною - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2) батьківських прав щодо сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановити опіку на малолітнім ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначити його опікуном ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА