АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/8420/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1484/ К/15 суддя Мясоєдова О.М.
Категорія - 50 ( І ) Суддя - доповідач Зубакова В.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Бондар Я.М., Соколан Н.О.

при секретарі: Булах К.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 04 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рога від 04 березня 2014 року з нього стягнуто аліменти у розмірі 800 грн. на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На теперішній час він почав значно менше заробляти та його дохід дуже зменшився, за такої обставини він не має матеріальної змоги сплачувати своїй колишній дружині аліменти на утримання дитини у визначеному судом розмірі, оскільки сам залишається без коштів на прожиття.

Уточнивши позовні вимоги, просив суд: зменшити розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлений рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рога від 04 березня 2014 року у розмірі 800 грн., встановивши його у розмірі 25% від усіх видів його доходу.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 04 червня 2015 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі, оскільки, на його думку, рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального законодавства, посилаючись на те, що на теперішній час його матеріальний стан значно погіршився, оскільки, він, будучи приватним підприємцем, зменшив обсяг свого виробництва, в звязку з чим, його дохід дуже зменшився, що підтверджено довідками про доходи, однак не було враховано судом першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, відповідача ОСОБА_4, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила її відхилити, залишивши без змін рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони 21.10.2006 року уклали шлюб, який 04.11.2013 року було розірвано.

За період шлюбу в них народилась донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 04.03.2014 рокуз ОСОБА_1 стягнуто на користь з ОСОБА_5 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 800 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 6).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його необґрунтованості та відсутності у звязку з цим підстав для зменшення розміру аліментів, які сплачує позивач на користь відповідачки на утримання неповнолітньої дитини.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись з позовом, ОСОБА_1 обґрунтовував свої позовні вимоги зміною свого матеріального стану.

Зазначеним обставинам й доказам, наданим в їх обґрунтування, судом першої інстанції надано оцінку у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, при цьому посилання суду першої інстанції на ст. 182 ЦПК України не потягло будь-яких правових наслідків при вирішенні справи.

Посилання ОСОБА_1 на залишення судом поза увагою фактичного розміру його доходу є безпідставними.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку як фізична особа-підприємець та згідно поданої декларації про майновий стан та доходи за період з 01.01.2014р. по 30.06.2014р. сума його доходів становить 165752,25 грн., вартість документально підтверджених витрат 162098,25 грн., сума чистого оподаткованого доходу 3 654,00 грн. (а.с. 5).

Згідно з п.п. 16 п. 1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 року № 146, утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з доходів від підприємницької діяльності.

Оскільки зазначений Перелік не розмежовує поняття доходу-прибутку або доходу-виручки, а визначає загальний дохід осіб, що займаються підприємницькою діяльністю, як такий, що враховується при визначенні розміру аліментів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні спору правомірно врахував наявність доходу у ОСОБА_1 від здійснюваної ним підприємницької діяльності.

Доводи позивача щодо неврахування судом при ухваленні рішення його пояснень про суттєве зниження його видатків, наявності заборгованості по комунальним платежам та того, що він не придбав у цьому році собі жодної речі звичайного вжитку, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки за змістом ст. 192 СК України зазначені обставини не можна визнати підставами для зміни розміру аліментів.

Отже, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції стосовно спроможності ОСОБА_1 надавати матеріальне утримання дитини саме в розмірі, передбаченому судовим рішенням від 04 березня 2014 року, ґрунтується на аналізі встановлених по справі обставин й відповідає її матеріалам.

Крім того, з огляду на економічні показники в країні, колегія суддів вважає, що розмір аліментів, стягуваних з позивача на користь відповідача на утримання дитини не є значним та відповідає законодавчо закріпленій концепції необхідної участі батьків в утриманні дитини (ст. 51 Конституції України)

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 04 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: