Єдиний унікальний номер 576/226/15-ц Номер провадження 22-ц/775/81/2015
Головуючий у 1 інстанції Петунін І.В. Єдиний унікальний номер 576/226/15-ц
Доповідач Корчиста О.І. Номер провадження 22ц-775/81/15
У Х В А Л А

Іменем України

08 липня 2015 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючої: Корчистої О.І.

суддів: Тимченко О.О., Дундар І.О.

при секретарі: Лісовій Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську апеляційну скаргу Заступника прокурора Донецької області на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 28 квітня 2015 року по цивільній справі за позовною заявою Прокурора м. Димитрова, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 до Державного навчального закладу «Димитровський професійний гірничий ліцей» про стягнення стипендії,

встановив:

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 28 квітня 2015 року у задоволенні позовних вимог Прокурора м. Димитрова, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 до Державного навчального закладу «Димитровський професійний гірничий ліцей» про стягнення стипендії, відмовлено.

В апеляційній скарзі Заступник прокурора Донецької області, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції помилково посилався та виходив з положення ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», виходячи з того, що право на гарантовану виплату за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, мають ті особи, які були зараховані поза конкурсом за особистим вибором спеціальності, оскільки зазначена стаття не містить зазначених обмежень, а саме не передбачає отримання пільгової стипендії на умовах або у разі зарахування учні вказаної категорії поза конкурсом. Також, вказує, що посилання суду на недодержання неповнолітньою ОСОБА_1 вимог постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2004 року №822 «Про затвердження Порядку призначення і виплати стипендії» та, як наслідок незастосування до нього положень ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки закони України мають вищу юридичну силу і саме Закон має застосовуватись у тому випадку, коли йому суперечить підзаконний нормативно-правовий акт. Крім цього, не погоджується апелянт і з твердженням суду про те, що Державний навчальний заклад «Димитровський професійний гірничий ліцей» не мав інформації щодо наявності у ОСОБА_2 пільги, передбаченої ст. 5 Закону України «Про престижність шахтарської праці», оскільки це спростовано поясненнями самого відповідача у ході судового засідання та наявною в матеріалах справи довідкою від 26 лютого 2015 року, виданою Управлінням пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити.

В судове засідання інші сторони не зявились, були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Заступника прокурора Донецької області не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із розясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п.2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст.8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно довідок від 25 лютого 2015 року та 18 березня 2015 року неповнолітня ОСОБА_1 навчається у відповідача з 1 вересня 2014 року по 30 червня 2017 року за професією «Кухар» та отримує стипендію у розмірі 275 гривень /а.с. 4, 29/.

Також, судом першої інстанції встановлено, що згідно наказу відповідача від 27 серпня 2014 року «Про зарахування до складу учнів прийнятих на навчання за державним замовленням», ОСОБА_1Л.О. зараховано до відповідача у групу №8-14 з професії «Кухар» з терміном навчання 3 роки відповідно до типових навчальних планів і програм /а.с. 5-7/.

Згідно довідки Управління Пенсійного Фонду України в м. Димитрові Донецької області від 26 лютого 2015 року, підземний стаж роботи ОСОБА_3 складає 15 років 10 місяців 28 днів /а.с. 9/.

Згідно довідки КЗ «Донецький обласний центр фінансово-статистичного моніторингу, матеріально-технічного забезпечення закладів освіти від 13 березня 2015 року №73/02, відповідач отримує фінансування з Донецького обласного бюджету за кодом економічної класифікації видатків (КЕКВ) 070501 /а.с. 47/.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог прокурора м. Димитров суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 була зарахована до навчального закладу на підставі ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», відповідно до якої право на гарантовану виплату за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб мають ті особи, які були зараховані поза конкурсом за особистим вибором спеціальності; крім того ОСОБА_1 не надавалися документи на підтвердження свого права на стипендію, передбаченого ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» і не дотримані положення п. 18 Порядку призначення і виплати стипендій, затвердженого постановою КМ України від 12 липня 2004 року №822 «Питання стипендіального забезпечення».

Такі висновки суду є правильними.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом згідно наказу директора державного навчального закладу «Димитровський професійний гірничий технікум» від 27 серпня 2014 року «Про зарахування до складу учнів прийнятих на навчання за державним замовленням», ОСОБА_1Л.О. зараховано до відповідача у групу №8-14 з професії «Кухар» з терміном навчання 3 роки відповідно до типових навчальних планів і програм та вона отримує стипендію у розмірі 275 гривень.

Як правильно встановив суд першої інстанції правовідносини між сторонами регулюються Законами України «Про освіту», «Про професійно-технічну освіту», «Про підвищення престижності шахтарської праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Так, частиною 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» передбачено, що шахтарі, які мають стаж підземної роботи неменше як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менше як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що ст. 5 Закону України «Про престижність шахтарської праці» не передбачає отримання пільгової стипендії на умовах або у разі зарахування учня вказаної категорії поза конкурсом не спроможні.

Гарантоване державою право, зокрема й на забезпечення стипендіями у порядку, встановленому КМ України і право на матеріальне забезпечення в період навчання також на умовах і в порядку, встановленому КМ України передбачено відповідно статтею 51 Закону України «Про освіту» та статтею 37 Закону України «Про професійно-технічну освіту».

Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України «Про професійно-технічну освіту» законодавство України про професійно-технічну освіту базується на Конституції України і складається з Закону «Про освіту», цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Іншими нормативно-правовими актами, які регулюють дані правовідносини і прийняті на виконання зазначених Законів є постанова КМ України від 12 липня 2004 року №882 «Питання стипендіального забезпечення», яким затверджений Порядок призначення і виплати стипендій, а також наказ Міністерства освіти на науки України від 14 травня 2013 року №499, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29 травня 2013 року за №823/23355, яким затверджені Типові правила прийому до професійно-технічних навчальних закладів України, тобто прийнятий після прийняття Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Виходячи з викладеного, апеляційний суд вважає, що вони не суперечать жодному із зазначених Законів, а тільки регулюють порядок застосування їх положень, у звязку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Так, відповідно до п. 3.1 Типових правил вступники подають особисто заяву про вступ до професійно-технічного навчального закладу, зазначаючи обрану професію (спеціальність), форму навчання, місце проживання, до якої додають копії документів, що дають право на пільги до вступу в навчальний заклад (за наявності).

Як вбачається з матеріалів справи на час вступу до професійно-технічного навчального закладу, а саме Димитровського професійного гірничого ліцею ОСОБА_1 не надавалась довідка Управління Пенсійного Фонду України в м. Димитрові Донецької області від 26 лютого 2015 року про наявність майже 16-ти річного підземного стажу роботи її батька. Така довідка, як вбачається з матеріалів справи, датована 26 лютого 2015 року. Але ця обставина не є підставою для задоволення позову про стягнення стипендії за минулий рік, оскільки порядок надання документів був порушений самою ОСОБА_1.

Виходячи з викладеного апеляційний суд вважає, що і доводи апеляційної скарги про те, що державному навчальному закладу «Димитровський професійно-технічний гірничий ліцей» було відомо про наявність пільг у ОСОБА_1, передбачених ст. 5 Закону України «Про престижність шахтарської праці» не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, розглядаючи справу, суд першої інстанції повно, всебічно і обєктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав вірну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позовних вимог про стягнення не донарахованої та невиплаченої стипендії ОСОБА_1. Висновки суду ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Рішення суду постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Донецької області відхилити.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 28 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді