Справа № 592/3265/15-ц
Провадження № 2-во/592/60/15
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про виконання постанови виконавчої служби

22 липня 2015 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді Бичкова І. Г. ,

при секретарі: Троценко Ю. Ю. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в приміщенні суду в місті Суми, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, заяву ОСОБА_1 про виконання постанови виконавчої служби, -

В С Т А Н О В И В :

06.04.2015 року директор приватного підприємства Наш дім ОСОБА_1 звернулася до Ковпаківського районного суду м. Суми із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості станом на 01.03.2015 року в сумі 3503,54 грн. , в якій вона зазначила про те, що боржники: ОСОБА_2, 40031, АДРЕСА_1, ОСОБА_3, 40031, АДРЕСА_1, отримують послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території, які надає ПП Наш Дім згідно рішенню Сумського міськвиконкому № 340 від 18.07.2000 року Про затвердження результатів конкурсу по залученню підприємств до управління та утримання житлових будинків та прибудинкових територій за тарифами, погодженими відповідними рішеннями Сумської міської ради, що включають узгоджений перелік робіт і послуг (копія рішення додається) . Згідно ст. ст. 66, 68 Житлового Кодексу України, п. п. 5 п. 3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги , п. 6 Типового договору, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 560, ст. 5 Типового договору, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 529, п. п. 9, 10 Правил надання мешканцям м. Суми якісних послуг з утримання житлових будинків і прибудинкових територій, затверджених рішенням Сумської міської ради № 847-МР від 23.06.2004 року, розрахунковим періодом за надані послуги є календарний місяць, а плата вноситься до 10-го числа або узгодженої договором дати наступного за оплачуваним місяцем. Боржники протягом тривалого часу не сплачують вартість отриманих послуг, в звязку з чим станом на 01.03.2015 року сума заборгованості складає 3362,07 грн. (розрахунок суми боргу додається) . Крім того, п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України встановлено порядок стягнення заборгованості за житлово- комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та 3-х % річних, нарахованих на суму заборгованості. Згідно проведених розрахунків (додаються) , сума інфляції складає 24,24 грн. , 3 % річних 117,23 грн. . Незважаючи на попередження щодо подання позову до суду у разі несплати наявної заборгованості, в добровільному порядку борг не погашено. Такими діями боржники порушують вимоги ст. 10 ЖК України стосовно використання жилого приміщення на шкоду іншим мешканцям, а також порушують майнові права і інтереси не тільки позивача, а й інтереси громадян, які проживають в цьому будинку та підїзді. Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 10, 66, 68 ЖК України, п. п. 5 п. 3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги , п. 6 Типового договору, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 560, п. 5 Типового договору, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 529, рішення Сумської міської ради № 847-МР від 23.06.2004 року, ст. ст. 11, 610 ЦК України, ст. ст. 3, 79, 88, 96, 109 ЦПК України вона просила: 1. Видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості по сплаті послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової території станом на 01.03.2015 року в сумі 3362,07 грн. , інфляції 24,24 грн. , 3 % річних 117,23 грн. , всього 3503,54 грн. та відшкодування судового збору (вхідний № 10988/15 від 06.04.2015 року) (а. с. 3) .

Судовим наказом Ковпаківського районного суду м. Суми від 21.04.2015 року по цивільній справі № 592/3265/15-ц, провадження № 2-н/592/282/15 було стягнуто з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, на користь приватного підприємства Наш дім , юридична адреса: м. Суми, вул. Ковпака, 63, р/р 7320 в Сумському обласному управлінні ВАТ Ощадбанк , МФО 337568, код 30452516, заборгованість по сплаті послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової території станом на 01.03.2015 року в сумі 3362 (три тисячі триста шістдесят дві) грн. 07 коп. , інфляції 24 (двадцять чотири) грн. 24 коп. , 3 % річних 117 (сто сімнадцять) грн. 23 коп. та відшкодування судових витрат в розмірі 121 (сто двадцять одна) грн. 80 коп. , а всього 3625 (три тисячі шістсот двадцять пять) грн. 34 коп. (а. с. 23) .

Із змісту постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (реєстраційний номер виконавчого провадження 47672271) серії ВП № 47672271 Відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції вбачається, що 26.05.2015 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_5 розглянуто заяву про примусове виконання судового наказу № 592/3265/15-ц, виданого 14.05.2015 Ковпаківським районним судом м. Суми, про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПП Наш дім заборгованості по сплаті послуг станом на 01.03.2015 року в сумі 3362,07 грн. , інфляції 24,24 коп. , 3 % річних 117,23 грн. , та відшкодування судових витрат 121,80 грн. , а всього 3625,34 грн. . Боржник: ОСОБА_3, адреса: АДРЕСА_2, РНОКПП: НОМЕР_2. Стягувач: ПП Наш дім , адреса: Сумська обл. , м. Суми, вул. Ковпака, 63. Документ вступив у законну силу (набрав чинності) 14.05.2015 року, документ про примусове виконання поданий: 26.05.2015 року. В процесі проведеної перевірки встановлено. В судовому наказі не вказано порядок стягнення заборгованості та судових витрат з декількох боржників (солідарний або дольовий) , що унеможливлює вирахування фактичної суми заборгованості з кожного боржника окремо. Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 21, 23, п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження , постановив: 1. Відмовити у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу № 592/3265/15-ц, виданий 14.05.2015 року Ковпаківським районним судом м. Суми, про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПП Наш дім заборгованості по сплаті послуг станом на 01.03.2015 року в сумі 3362,07 грн. , інфляції 24,24 коп. , 3 % річних 117,23 грн. та відшкодування судових витрат 121,80 грн. , а всього 3625,34 грн. . 2. Копію постанови направити заявникові. 3. Постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження може бути оскаржена у десятиденний строк у порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження (а. с. 28) .

Із змісту постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (реєстраційний номер виконавчого провадження 47734596) серії ВП № 47734596 Відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції вбачається, що 29.05.2015 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_6 розглянуто заяву про примусове виконання судового наказу № 592/3265/15-ц, виданого 14.05.2015 року Ковпаківським районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_7 на користь ПП Наш дім заборгованості по сплаті послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової території станом на 01.03.2015 року в сумі 3362 грн. 07 коп. ; інфляції 24 грн. 24 коп. ; 3 % річних 117 грн. 23 коп. та відшкодування судових витрат в розмірі 121 грн. 80 коп. , а всього 3625 грн. 34 коп. . Боржник: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка села Мартиновичі Поліського району Київської області, адреса: АДРЕСА_2, РНОКПП: НОМЕР_1. Стягувач: ПП Наш дім , адреса: Сумська обл. , м. Суми, вул. Курська, 33/13, . Документ вступив у законну силу (набрав чинності) : 14.05.2015 документ про примусове виконання поданий:26.05.2015 у процесі проведеної перевірки встановлено. В резулятивній частині виконавчого документа не вказано за яким саме порядком необхідно проводити стягнення із боржників, а саме: у солідарному або дольовому порядку. Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 21, 23, п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження , постановив: 1. Відмовити у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу № 592/3265/15-ц, виданого 14.05.2015 року Ковпаківським районним судом м. Суми, про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_7 на користь ПП Наш дім заборгованості по сплаті послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової території станом на 01.03.2015 року в сумі 3362 грн. 07 коп. ; інфляції 24 грн. 24 коп. ; 3 % річних 117 грн. 23 коп. та відшкодування судових витрат в розмірі 121 грн. 80 коп. , а всього 3625 грн. 34 коп. . 2. Копію постанови направити заявникові. 3. Постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження може бути оскаржена у десятиденний строк у порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження (а. с. 29) .

22.04.2015 року директор приватного підприємства Наш дім ОСОБА_1 звернулася до Ковпаківського районного суду м. Суми із заявою про виконання постанови виконавчої служби, в якій вона зазначила про те, що постановами ВДВС м. Суми від 26.05.2015 року та 29.05.2015 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження. На підставі викладеного вона просила виконати вимоги ВДВС та внести відповідні зміни у виконавчі документи (вхідний № 19866/15 від 22.06.2015 року) (а. с. 30) .

У судове засідання директор приватного підприємства Наш дім ОСОБА_1 не зявилися, що не перешкоджає розгляду заяви про виконання постанови виконавчої служби.

Ознайомившись із заявою про виконання постанови виконавчої служби, дослідивши додані до неї документи, суд дійшов до наступного висновку.

З аналізу чинного конституційного, цивільного, цивільного процесуального законодавства України з урахуванням рекомендацій та розяснень, наданих Верховним Судом України та Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вбачається наступне.

Згідно ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Із змісту п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України вбачається, що основними засадами судочинства є обовязковість рішень суду.

Згідно ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Згідно ч. 2 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Обовязковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Із змісту абз. 6 ч. 4 ст. 17 Закону України Про судоустрій і статус суддів вбачається, що єдність системи судів загальної юрисдикції забезпечується обовязковістю виконання на території України судових рішень.

Згідно ч. 1 ст. 95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 102 ЦПК України видача судового наказу проводиться без судового засідання і виклику стягувача та боржника для заслуховування їх пояснень.

Згідно ч. 2 ст. 103 ЦПК України судовий наказ має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України Про виконавче провадження та обовязково містити положення про дату видачі судового наказу стягувачу, дату набрання судовим наказом законної сили та строк предявлення судового наказу до виконання. Зазначені відомості вносяться до судового наказу у день його видачі стягувачу для предявлення до виконання.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 105 ЦПК України боржник має право протягом десяти днів з дня отримання копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі.

Із змісту ч. ч. 8, 9 ст. 105-1 ЦПК України вбачається, що за результатами розгляду заяви про скасування судового наказу суд має право змінити судовий наказ. Про залишення заяви про скасування судового наказу без задоволення та про скасування судового наказу суд постановляє ухвалу, а в разі зміни судового наказу видає судовий наказ. Змінений судовий наказ чи судовий наказ, щодо якого суд прийняв ухвалу про залишення заяви про його скасування без задоволення, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 106 ЦПК України, якщо суд за результатами розгляду заяви про скасування судового наказу прийняв ухвалу про залишення такої заяви без задоволення або змінив судовий наказ, то судовий наказ чи змінений судовий наказ набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судовий наказ чи змінений судовий наказ, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Згідно ч. 7 ст. 209 ЦПК України виправлення в рішеннях і ухвалах повинні бути застережені перед підписом судді.

Згідно ч. 1 ст. 216 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, повинен зазначити, в якій частині рішення стосується кожного з них, або зазначити, що обовязок чи право стягнення є солідарним.

Згідно ст. 219 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки. Заява про виправлення описок чи арифметичних помилок у судовому рішенні розглядається протягом десяти днів з дня її надходження. Питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні, про що постановляється ухвала. Особи, які беруть участь у справі, повідомляються про час і місце засідання. Їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

Згідно ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій розяснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Подання заяви про розяснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути предявлене до примусового виконання. Заява про розяснення рішення суду розглядається протягом десяти днів. Неявка осіб, які брали участь у справі, і (або) державного виконавця не перешкоджає розгляду питання про розяснення рішення суду. Ухвала, в якій розяснюється рішення суду, надсилається особам, які брали участь у справі, а також державному виконавцю, якщо рішення суду розяснено за його заявою.

Згідно ч. 2 ст. 292 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 293 цього Кодексу.

Із змісту п. п. 10, 18, 28-1 ч. 1 ст. 293 ЦПК України вбачається, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: - внесення виправлень у рішення; - видачі дубліката виконавчого листа; - виправлення помилки у виконавчому листі або визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ч. 2 ст. 293 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Із змісту п. 3 ч. 3 ст. 307 ЦПК України вбачається, що за наслідками розгляду скарги на судовий наказ апеляційний суд має право змінити судовий наказ. Ухвала апеляційного суду про відхилення апеляційної скарги на судовий наказ і залишення судового наказу без змін є остаточною і оскарженню не підлягає.

Згідно ч. 2 ст. 368 ЦПК України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом.

Згідно ст. 369 ЦПК України виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України Про виконавче провадження . Суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити стягнення за виконавчим листом, а також витребувати виконавчий лист. Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Згідно ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) , які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі рішення) .

Згідно ч. 2 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обовязок чи право стягнення є солідарним.

Згідно ст. 34 Закону України Про виконавче провадження у разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, державний виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про розяснення відповідного рішення. У разі якщо зміст виконавчого документа є незрозумілим, державний виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до органу (посадової особи) , який видав виконавчий документ, із заявою про розяснення змісту цього документа. Суд або орган (посадова особа) , який видав виконавчий документ, зобовязаний розглянути заяву державного виконавця у десятиденний строк з дня її надходження і у разі необхідності дати відповідне розяснення рішення чи змісту документа, не змінюючи їх редакції.

Згідно ч. 1 ст. 82 Закону України Про виконавче провадження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Згідно ч. 1 ст. 541 ЦК України солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання.

Згідно ст. 543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обовязку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобовязаними доти, доки їхній обовязок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обовязку у повному обсязі одним із боржників припиняє обовязок решти солідарних боржників перед кредитором.

Згідно абз. 6 п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Згідно абз. абз. 5, 6 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Щодо розяснення окремих аспектів видачі судових наказів про стягнення заборгованості по оплаті комунальних послуг нормами ЦПК України, які регулюють наказне провадження, немає прямої заборони щодо видачі судового наказу про солідарне стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, якщо буде надано документи про наявність субєктивного права у заявника; документи, які підтверджують порушення субєктивного права; документи, які підтверджують виникнення права вимоги; договори про надання таких послуг; інші письмові докази, які підтверджують фактичне надання та отримання цих послуг відповідачами. При цьому важливо, щоб із поданої заяви, чи з наданих розрахунків тощо не вбачалося наявності спору про право. Виконавчий документ у разі видачі судового наказу про солідарне стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги видається з урахуванням вимог Закону України Про виконавче провадження .

Із змісту абз. абз. 20 22 листа Верховного Суду України Щодо застосування цивільного процесуального законодавства, повязаного із зверненням судових рішень до виконання вбачається, що за кожним судовим рішенням видається один виконавчий лист судом, який його ухвалив. Кілька виконавчих листів видається за заявою стягувача, якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що є у кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів. За заявою стягувача судом може бути видано кілька виконавчих листів за кількістю боржників для виконання рішення, яке передбачає їх солідарну матеріальну відповідальність. При цьому у кожному виконавчому листі має бути точно зазначено, яка частина рішення підлягає до виконання за кожним виконавчим листом. У кожному виконавчому листі обовязково зазначається загальна сума стягнення і перелічуються всі боржники із зазначенням їх солідарної відповідальності. Якщо рішенням задоволені різні вимоги, то за кожною з них видається окремий виконавчий лист (ст. 368 ЦПК України) .

Згідно абз. 1 п. 29.31 Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, для виконання судового рішення у цивільній чи адміністративній справі, що набрало законної сили або допущено до негайного виконання, стягувачу за його письмовою заявою видається виконавчий лист. Якщо на підставі постановленого рішення належить передати майно, що є в кількох місцях, або якщо рішення постановлено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним листом. У справах за позовами органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні чи суспільні інтереси, виконавчі листи видаються за заявами таких органів чи осіб або осіб, в інтересах яких заявлено позов.

Аналіз зазначених норм права дає підстави суду для висновку про те, що, якщо рішення ухвалено проти кількох відповідачів, суд має право лише за заявою стягувача видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом (ст. ст. 216, 368 ЦПК України; лист Верховного Суду України Щодо застосування цивільного процесуального законодавства, повязаного із зверненням судових рішень до виконання ; п. 29.31 Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ) .

Крім того, цивільним та цивільним процесуальним законодавством України не передбачено солідарне стягнення суми судових витрат, тобто при задоволенні вимог, які мають матеріальний характер, солідарна відповідальність до судових витрат не застосовується, що у повній мірі відповідає та не суперечить положенню ст. 541 ЦК України, п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах .

Крім того, цивільним законодавством України передбачено, що солідарний обовязок стягнення з боржників виникає у випадках, встановлених договором або законом (ст. 216 ЦПК України, ст. ст. 541, 543 ЦК України, ст. 18 Закону України Про виконавче провадження ) .

Отже, оскільки видача судового наказу проводиться без судового засідання і виклику стягувача та боржника для заслуховування їх пояснень (ч. 2 ст. 102 ЦПК України) , оскільки судовий наказ Ковпаківського районного суду м. Суми від 21.04.2015 року по цивільній справі № 592/3265/15-ц, провадження № 2-н/592/282/15 набрав законної сили, оскільки судовий наказ, як особлива форма судового рішення, є обовязковим до виконання на всій території України в силу вимог закону, а саме: ст. ст. 124, 129 Конституції України, ст. 14 ЦПК України, ст. ст. 13, 17 Закону України Про судоустрій і статус суддів , оскільки суд має право змінити судовий наказ лише за результатами розгляду заяви боржників про скасування судового наказу (ст. ст. 105 106 ЦПК України) , оскільки за наслідками розгляду скарги на судовий наказ і апеляційний суд має право змінити судовий наказ (ч. 3 ст. 307 ЦПК України) , оскільки директор приватного підприємства Наш дім ОСОБА_1 в заяві про видачу судового наказу не зазначила про те, що обовязок стягнення заборгованості по сплаті послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової території з обох боржників слід вважати солідарним, а також не зазначила про те, в яких частках слід стягнути з боржників судовий збір, відтак суд дійшов до висновку про те, що у задоволенні заяви директора приватного підприємства Наш дім ОСОБА_1 про виконання постанови виконавчої служби слід відмовити.

Крім того, суд вважає за необхідне розяснити директору приватного підприємства Наш дім ОСОБА_1 про те, що вона не позбавлена права звернутися до Ковпаківського районного суду м. Суми із заявою про розяснення рішення суду, що повністю узгоджується з положеннями ст. 221 ЦПК України, з метою усунення перешкод, які виникли в процесі виконання судового рішення.

Крім того, суд вважає за необхідне розяснити директору приватного підприємства Наш дім ОСОБА_1 про те, що вона не позбавлена права звернутися до Ковпаківського районного суду м. Суми із скаргою на постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, у відповідності до положень ст. 383 ЦПК України, ст. 82 Закону України Про виконавче провадження , з урахуванням того, що в постанові про відмову у відкритті виконавчого провадження (реєстраційний номер виконавчого провадження 47672271) серії ВП № 47672271 Відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції зазначена невірна сума стягнення з обох боржників індексу інфляції, а в постанові про відмову у відкритті виконавчого провадження (реєстраційний номер виконавчого провадження 47734596) серії ВП № 47734596 Відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції зазначена невірна адреса стягувача. На думку суду, відсутність в судовому наказі вказівки на порядок стягнення не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження, враховуючи те, що ст. 18 Закону України Закону України Про виконавче провадження взагалі не містить поняття, формулювання, тощо на кшталт порядок , а є підставою для звернення державного виконавця до суду із заявою про розяснення судового рішення, як те передбачено ст. 34 Закону України Про виконавче провадження . Відмова у відкритті виконавчого провадження фактично є перешкодою для доступу особи до правосуддя з урахуванням того, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження у відповідності до положень ст. 1 Закону України Про виконавче провадження .

Дана ухвала Ковпаківського районного суду м. Суми постановлена з урахуванням правових позицій та судової практики Верховного Суду України, а саме: з урахуванням постанови Верховного Суду України від 30.10.2013 року по цивільній справі № 6-59цс13 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/34634297) , з урахуванням постанови Верховного Суду України від 20.06.2012 року по цивільній справі № 6-68цс12 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/25128516) .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 124, 129 Конституції України; ст. ст. 541, 543 ЦК України; ст. ст. 14, 95, 102, 103, 105 106, 209, 219, 221, 292, 293, 307, 368, 369, 383 ЦПК України; ст. ст. 13, 17 Закону України Про судоустрій і статус суддів № 2453-VI від 07.07.2015 року (із змінами і доповненнями) ; ст. ст. 1, 18, 34, 82 Закону України Про виконавче провадження № 606-XIV від 21.04.1999 року (із змінами і доповненнями) ; Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014 року; листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Щодо розяснення окремих аспектів видачі судових наказів про стягнення заборгованості по оплаті комунальних послуг № 6-27/0/9-12 від 03.05.2012 року; листом Верховного Суду України Щодо застосування цивільного процесуального законодавства, повязаного із зверненням судових рішень до виконання від 04.07.2007 року; Постановою Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження № 14 від 23.12.2011 року; листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі № 24-152/0/4-13 від 28.01.2013 року; Інструкцією з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, погодженої листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 17.12.2013 року № 11-2038/0/4-13, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України 17.12.2013 року № 173, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви директора приватного підприємства Наш дім ОСОБА_1 про виконання постанови виконавчої служби відмовити.

Копію ухвали надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення директору приватного підприємства Наш дім ОСОБА_1.

Ухвала про відмову у задоволенні заяви про виконання постанови виконавчої служби не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Головуючий: І.Г. Бичков