Справа № 411/8212/12
Провадження № 2/211/10/15
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

05 серпня 2015 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н. О.

при секретарі Зоріній С.М.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутого майна та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який згодом уточнила, в обгрунтування якого зазначив, що позивач та відповідач домовилися про продаж квартири позивач покупець, а відповідач продавець. Предметом продажу була квартира № 81 в будинку 12 на бул. Кірова в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. З взаємної згоди дані відносини позивач та відповідач вирішили оформити як довіреність та розписку. Відповідач мав отримати від позивача кошти в розмірі 15 000 дол. США, а натомість зробити довіреність на позивача на право розпоряджатися вищевказаною квартирою. Довіреність була оформлена у приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 31.05.2011 року. Згідно довіреності позивач виступає довіреною особою. Відповідач видав позивачеві розписку про отримання ним коштів за квартиру в сумі 15000 дол. США, що являється ціною позову та вартістю квартири.

Згодом, 07.06.2011 року відповідач скасував видану довіреність від 31.05.2011 року. Лише тоді позивач зрозуміла хибність своїх дій стосовно оформлення договору куплі-продажу квартири, що полягає у недотриманні законодавчих вимог, що регулюють укладення таких договорів.

За таких умов позивач вважає, що кошти які відповідач отримав підлягають поверненню, так як вони отримані від недійсного правочину.

Позивач зазначає, що Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу від 15.05.2015 року постановлено вирок, яким ОСОБА_5, який шляхом обману та шахрайства заволодів коштами ОСОБА_3, які позивач передала відповідачеві в сумі 15000 дол. США., визнано винним. Вирок підтверджує той факт, що ОСОБА_1 було передано ОСОБА_6 кошти в розмірі 15 000 дол. США. Та те, що ОСОБА_5 зловживаючи довірою ОСОБА_3 заволодів його грошима в сумі 15000 дол. США. ОСОБА_1 була заподіяна матеріальна шкода, яка полягала у неможливості повернення ОСОБА_3 грошових коштів отриманих ним від ОСОБА_1 та відкликання ним довіреності на право розпорядження зазначеною вище квартирою. На даний час ОСОБА_5 повернув 8000 дол. ОСОБА_1 тому позивач просить, стягнути з відповідача на її користь залишок коштів за розпискою від 31.05.2011 року в сумі 7000 дол. США.

Також позивач просить стягнути з відповідача 10000 грн. моральної шкоди.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити його в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що гроші не отримував, та вирок яким ОСОБА_5 було визнано винним за ст. 190 ч. 3 КК України не оскаржував.

З матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідач домовилися про продаж квартири де позивач покупець, а відповідач продавець. Предметом продажу була квартира № 81 в будинку №12 на бул. Кірова в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Дана квартира належить відповідачеві на праві приватної власності згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане Виконавчим комітетом Криворізької міської ради від 16.07.2010 року. (а.с. 9, 10). З взаємної згоди дані відносини позивач та відповідач вирішили оформити як довіреність та розписку. Відповідач мав отримати від позивача кошти в розмірі 15 000 дол. США, а натомість зробити довіреність на позивача на право розпоряджатися вищевказаною квартирою. Довіреність була оформлена у приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 31.05.2011 року. (а.с. 7). Згідно довіреності позивач виступає довіреною особою.

Відповідач видав позивачеві розписку про отримання ним коштів за квартиру в сумі 15000 дол. США, що являється ціною позову та вартістю квартири. (а.с. 8). В матеріалах даної цивільної справи знаходиться копія розписки ОСОБА_6 від 31.05.2011 року. Ориганіл даної розписки знаходиться в матеріалах кримінальної справи №56111712 (справа 435/515/12/214) за обвинуваченням ОСОБА_5 в скоєнні ним злочину передбаченого ст. 190 ч. 2, 190 ч. 3 КК України. В рамках вказаної кримінальної справи було проведено почеркознавчу експертику вказаної розписки, згідно висновку якої підтверджено, що підпис на розписці від 31.05.2011 року про отримання відповідачем від ОСОБА_1 коштів у сумі 15000 дол. США, дійсно належить ОСОБА_3. Даний факт підтверджується копією вироку від 15.05.2015 року постановленого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу, де ОСОБА_5 визнано винним в тому , що він шляхом обману та шахрайства заволодів коштами ОСОБА_3, в сумі 15000 дол. США., саме тими коштами, які ОСОБА_1 передала відповідачеві, про що ОСОБА_3 надав їй розписку . (а.с. 117-128).

Згодом, 07.06.2011 року відповідач скасував видану довіреність від 31.05.2011 року. (а.с. 11). Лише тоді позивач зрозуміла хибність своїх дій стосовно оформлення договору куплі-продажу квартири, що полягає у недотриманні законодавчих вимог, що регулюють укладення таких договорів.

За таких умов позивач вважає, що кошти які відповідач отримав підлягають поверненню, так як вони отримані від недійсного правочину.

На даний час ОСОБА_5 повернув 8000 дол. ОСОБА_1 (а.с. 131-132).

Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, згідно наступного.

Згідно 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобовязань.

Згідно ст. 216 ЦК України, відповідач зобовязаний повернути позивачеві отриману грошову суму за недійсним правочином.

Відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України, особа яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до п. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 203 ЦК України, правочин вважається дійсним, якщо він спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, якщо цього не відбулося, то правочин згідно ст. 215 ЦК України вважається недійсним (нікчемним).

Згідно ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна вимога завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже стягнення моральної шкоди за розпискою не передбачено законом, тому в задоволені вимоги позивача про стягнення моральної шкоди необхідно відмовити.

Оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна потребує обовязкового нотаріального посвідчення, то недотримання такої форми відповідно ст. 220 ЦК України, створює правові наслідки недійсності правочину, враховуючи нікчемність договору купівлі-продажу вищевказаної квартири укладений між сторонами 31.05.2011 року , суд приходить до висновку, що відповідно ст. 216 ЦК України відповідач зобовязаний повернути позивачеві одержану ним грошову суму в розмірі 7000 дол. США, що еквівалентно гривні на момент винесення рішення 154 514, 64 грн., так як факт отримання ОСОБА_3 від ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 15 000 дол. США за вищевказану квартиру доведено.

Так як у відповідності до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1545,15 грн. судових витрат та 120 грн. інформаційно технічного забезпечення.

Керуючись ст. ст.15,16,216,220,1212,1213 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 7 000 доларів США, що еквівалентна 154 514,64 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір 1545,15 гривень та 120 гривень інформаційно-технічного забезпечення.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_7