АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/862/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Грох Л.М.,

суддів: Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

при секретарі Гриньовій А.М.,

з участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до Приватного підприємства «Дизайн-Парк», ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Дизайн-Парк» та ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 січня 2015 року,

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги,

в с т а н о в и л а :

В липні 2014 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», звертаючись до суду з цим позовом до ПП «Дизайн-Парк» та ОСОБА_1, посилалося на те, що між ним та відповідачем ОСОБА_1 28 грудня 2005 року укладено договір про надання споживчого кредиту № 0083-281205-М на суму 192000 доларів США терміном дії до 28 грудня 2012 року зі сплатою 13% річних. В забезпечення виконання цих зобов'язань між позивачем та Приватним підприємством «Дизайн-Парк» укладено договір іпотеки від 28.12.2005 p., предметом якого є комплекс загальною площею 4414,7 кв.м. по вул. маршала Красовського, 31/1 в м. Хмельницький.

Відповідач ОСОБА_1 свої зобов'язання виконав частково, внаслідок чого станом на 02 червня 2014 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 79998,03 доларів США, що еквівалентно 950181,72 грн., заборгованість за процентами - 49345,29 долари США, що еквівалентно 586101,84 грн. В звязку із цим простроченням банком нараховано відповідачу ОСОБА_1 пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 11404,16 доларів США, що еквівалентно 135453,64 грн. та пеню за несвоєчасне погашення процентів 5008,88 доларів США, що еквівалентно 59493,30 грн. Тому позивач просив у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 145756,36 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, - вищевказаний комплекс, встановивши спосіб його реалізації - шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки на стадії процедури виконавчого провадження із встановленням початкової ціни, визначеної па підставі оцінки майна, здійсненої субєктом оціночної діяльності.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 21 січня 2015 року позов задоволено частково. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 28 грудня 2005 року - комплекс загальною площею 4414,7 кв.м. по вул. маршала Красовського, 31/1 в м. Хмельницький, що належить на праві власності ПП «Дизайн-Парк», в рахунок погашення заборгованості, яка виникла на підставі договору про надання споживчого кредиту №0083-281205-М від 28 грудня 2005 року в розмірі 129343,32 доларів США (еквівалент 1536283,56 грн.) та 194946,94 грн., спосіб реалізації - шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки на стадії процедури виконавчого провадження із встановленням початкової ціни на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ПП «Дизайн-Парк» та ОСОБА_1 вважають рішення суду незаконним та необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, просять його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові. На думку апелянтів судом не враховано розяснення Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 року, за яким при виконанні зобовязання частинами або у вигляді періодичних платежів боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Тому той факт, що останній платіж по тілу кредиту був сплачений ним 26.12.2011 року, а по процентах 30.09.2011 року, не свідчить про визнання ним всієї суми заборгованості, а відтак строк позовної давності щодо інших платежів не переривається.

Тому на їх думку на час звернення з цим позовом строк позовної давності щодо частини платежів, що підлягали сплаті щомісячно до 07.07.2011 року, сплив. Крім того, вважають, що позивачем неправомірно включено для обрахування пені прострочені платежі, які мали місце поза межами позовної давності за основною вимогою. Тому вважають, що позов не підлягає задоволенню з підстав спливу позовної давності.

Судом також не враховано, що балансова вартість предмета іпотеки (комплексу) становить 2049185,29 грн. Ринкова вартість цього майна судом не встановлювалася, однак на даний час складає близько 100 млн.грн. Суд звернув стягнення на іпотечне майно, що складає лише 1,5% вартості заставного майна, що суперечить принципу співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта ПП «Дизайн-Парк» підтримала апеляційну скаргу з мотивів, викладених у ній.

Представник банку просила відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ч. 1 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязуються падати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК).

Згідно з ч. 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно частин 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У разі задоволенння судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління па період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку»).

Так, встановлено, що між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 28 грудня 2005 року укладено договір № 0083-281205-М про надання споживчого кредиту у формі поновлюваної кредитної лінії в сумі ліміту 192000 доларів США терміном дії до 28 грудня 2012 року на умовах сплати 13% річних.

В забезпечення виконання ОСОБА_1 цих кредитних зобов'язань між банком та Приватним підприємством «Дизайн-Парк» укладено договір іпотеки від 28.12.2005 p., предметом якого є комплекс загальною площею 4414,7 кв.м. по вул. маршала Красовського, 31/1 в м. Хмельницький.

Відповідач ОСОБА_1 неналежно виконував свої зобов'язання і станом на 02.06.2014 року існує заборгованість за кредитом в сумі 79998,03 доларів США, що еквівалентно 950181,72 грн., заборгованість за процентами - 49345,29 долари США, що еквівалентно 586101,84 грн.

В звязку із цим простроченням банком нараховано відповідачу ОСОБА_1 пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 11404,16 доларів США, що еквівалентно 135453,64 грн. та пеню за несвоєчасне погашення процентів 5008,88 доларів США, що еквівалентно 59493,30 грн.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи і фактично не оспорюються сторонами.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 своїх зобовязань за кредитним договором банк вправі задовольнити свої вимоги за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Доводи апеляційної скарги стосовно спливу позовної давності щодо частини щомісячних платежів за тілом кредиту та процентами, що підлягали сплаті до 07.07.2011 року (більш як за три роки до звернення до суду з цим позовом), є безпідставними.

Так, в силу ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частини 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Суд помилково вказав, що останній платіж по тілу кредиту ОСОБА_1 сплатив 26.12.2011 року, а по процентах 30.09.2011 року, хоча згідно представленого банком розрахунку, що обєктивно підтверджується даними виписки про рух коштів по рахунку (а.с.199-210), останній платіж (і по тілу кредиту, і по процентах) внесено 26 вересня 2011 року.

Разом з тим, ця помилка не вплинула на правильність висновку суду щодо переривання позовної давності внесенням цього останнього платежу, а відтак, і предявлення позову (09.07.2014 року) в межах трирічного строку позовної давності.

Твердження апелянтів, що внесення останнього платежу за кредитним договором свідчить про визнання лише цього платежу і не є підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу не ґрунтується на нормах чинного законодавства та умовах кредитного договору.

Так, відповідно до пункту 1.2.2. кредитного договору, графіку погашення кредиту (додаток № 1 до договору) позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в термін, що визначений графіком погашення кредиту зниження ліміту, - щомісячно однаковими платежами в сумі 2285,71 доларів США.

Згідно з пунктом 1.3.4 кредитного договору термін сплати процентів 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти.

Пунктом 1.6. сторони погодили черговість погашення позичальником своїх грошових зобовязань за даним договором: прострочені проценти (якщо буде мати місце прострочення); прострочені комісії (якщо буде мати місце прострочення); строкові проценти; строкові комісії; прострочена сума основного боргу (якщо буде мати місце прострочення); строкова сума основного боргу; штрафні санкції за цим договором.

Таким чином згідно умов договору сплачена сума в першу чергу зараховується на погашення прострочених процентів.

Прострочені ОСОБА_1 платежі складаються з простроченого тіла кредиту та процентів.

Тому внесений 26 вересня 2011 року позичальником платіж зараховано в першу чергу на погашення прострочених процентів, що складаються з суми всіх попередніх прострочених платежів по процентах, і цим самим боржник визнав борг щодо всіх прострочених платежів.

Твердження представника апелянта про неправильність представленого банком розрахунку заборгованості по кредиту не ґрунтується на доказах і суперечить матеріалам справи.

Так, представлений банком розрахунок заборгованості ОСОБА_1 зроблено у відповідності з умовами кредитного договору (з врахуванням укладених сторонами додаткових угод, досліджених апеляційним судом), а також цілком відповідає даним виписки про рух коштів по рахунку щодо кредитних коштів, наданих банком ОСОБА_1 в межах кредитної лінії та щодо внесених позичальником платежів і дати їх сплати (а.с.199-210).

Доводи апеляційної скарги про неспівмірність заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна також є безпідставними.

Згідно з п.1.1. договору іпотеки сторони домовилися, що вартість предмета іпотеки складає 1515000 грн.

В порушення ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідачі не надали доказів суду першої інстанції щодо ринкової вартості предмета іпотеки на час розгляду справи.

Водночас чинне законодавство України про іпотеку не містить поняття „співмірність та „неспівмірність і не визначає неспівмірність заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна як підставу для відмови у зверненні стягнення на предмет іпотеки.

Натомість в силу норми ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» неналежне виконання боржником основного зобов'язання є підставою для задоволення вимог іпотекодержателя шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

При цьому відповідно до ч.3 ст. 39 Закону України „Про іпотеку суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, лише якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобовязання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Дизайн-Парк» відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Л.М.Грох

__________________________________________________________________________

Головуюча у першій інстанції: ОСОБА_2 Провадження № 22-ц/792/862/15

Доповідач: Грох Л.М. Категорія: 19,27