Головуючий у 1 інстанції Пантелєєв Д.Г.
Доповідач Попова С. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Попової С.А.,

суддів Ігнатоля Т.Г., Кочегарової Л.М.,

при секретарі Брежнєві Д.О.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 травня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу, укладеного із відповідачкою 12 вересня 2001 року. Посилався на остаточне припинення шлюбних відносин із дружиною внаслідок неприязних стосунків на побутовому ґрунті, відсутність спільних інтересів, дітей. Подальше збереження родини вважав неможливим.

Заочним рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 травня 2011 року шлюб, зареєстрований 12.09.2001р. відділом РАЦС Іллічівського районного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 337, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Ухвалами суду від 26 квітня 2012 року і 08 грудня 2014 року заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишені без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачки ОСОБА_1 і її представника ОСОБА_3, які підтримали доводи скарги, заперечення проти скарги представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4, розглянувши справу відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України у відсутність позивача, від якого надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, перевіривши обґрунтованість рішення з огляду на досліджені матеріали справи і надані в суді апеляційної інстанції докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, за таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції і це підтверджується матеріалами справи, сторони з 12.09.2001 року перебували у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського районного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 337. Від шлюбу сторони дітей не мають.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що шлюбні відносини між подружжям припинені, родина розпалась остаточно, подальше збереження шлюбу неможливе.

З такими висновками суду не можна не погодитись, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, а відповідно до ст. 105 цього Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів дослідженої в суді апеляційної інстанції справи № 0541/2233/2012 провадження № 2/266/20/13, відповідачка ОСОБА_1 в своїй позовній заяві, поданій до суду 22.03.2012р. підтвердила те, що перебувала із позивачем у шлюбі і проживала з ним до 2012 року (п. 3 позовної заяви); в січні 2012 року зіштовхнулась із перешкодою в користуванні квартирою № 12 в будинку № 25 по вул. Латишева в м. Маріуполі у вигляді нових замків, що потягло її звернення до правоохоронних органів з метою захисту житлових прав. ОСОБА_1 констатувала факт розпаду сім'ї і небажання чоловіка спільно із нею проживати(п. 4 позовної заяви), через що вона зініціювала відшукування своїх майнових прав на частину вищевказаної квартири. Вирішення цього спору завершилось ухваленням Приморським районним судом міста Маріуполя 24.04.2013р. рішення, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 19.12.2013р. і ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.06.2014р. (а.с. 63-69).

У березні 2012 року, як відзначає ОСОБА_1В в своїй заяві про перегляд заочного рішення (а.с. 13), ОСОБА_2 продемонстрував їй штамп у своєму паспорті про розірвання між ними шлюбу.

Такі обставини не є показниками тимчасового розладу у сім'ї, випадковими причинами, що породжують конфлікти між подружжям.

Згідно із роз'ясненнями у абз. 2 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007р. N 11: скасування рішення суду про розірвання шлюбу в разі, коли його було зареєстровано в органах РАЦС і подружжя (або один із них) взяли новий шлюб, можливе тільки у випадку, коли при його постановленні були допущені істотні порушення норм матеріального або процесуального права.

В ході апеляційного перегляду справи колегією суддів встановлено повідомлення відповідачки ОСОБА_1 про розгляд справи про розірвання шлюбу у спосіб, що не узгоджується із положеннями ст.ст. 74, 76 ЦПК України. Але це процесуальне порушення не вплинуло на правильність висновків суду про припинення сімейних відносин між сторонами і неможливість збереження сім'ї ОСОБА_1 і ОСОБА_2, якої вже тривалий час не існує; суд апеляційної інстанції пересвідчився у факті припинення сімейних відносин між сторонами і остаточного розпаду сім'ї.

Крім того, з'ясовано, що позивачем створено нову сім'ю, результатом чого стало укладення ОСОБА_2 нового шлюбу у червні 2013 року з іншою особою (а.с. 62) .

Доводи апеляційної скарги відповідачки про ведення спільного господарства із позивачем і проживання однією сім'єю із ним до серпня 2013 року, що побудовані суто на реєстрації її і позивача в одному жилому приміщенні, не є переконливими, оскільки: суперечать мотивації в її позовній заяві від 22.03.2012р., процитованої вище, де відповідачка вказує на припинення шлюбних відносин із ОСОБА_2 у січні 2012 року і виникнення між сторонами з початку 2012 року конфлікту щодо користування жилим приміщенням і його поділу.

Будь-яких ознак бажання позивача на відновлення та подовження сімейних відносин із відповідачкою і ході апеляційного розгляду не здобуто.

Тому подальше перебування у шлюбі сторін, які не мають дітей, спільне їх життя і збереження шлюбу суперечитиме немайновим інтересам сторони, що звернулась за судовим захистом.

За таких обставин, коли фактичні сімейні відносини між подружжям припинені, сторони тривалий час мешкають окремо і не мають намір поновлювати сімейні відносини, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що подальше спільне життя сторін і збереження їх сім'ї стали неможливими, що є підставою для розірвання шлюбу між сторонами.

Внаслідок цього відсутні підстави для скасування заочного рішення суду від 30.05.2011р. і ухвалення в порядку ст. 309 ЦПК України нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2

За таких обставин, на підставі ст. 308 ЦПК України апеляційна скарга відповідачки підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді