Справа № 761/8309/15-ц
Провадження №2/761/4394/2015
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді: Волошина В.О.
при секретарі: Бойчук С.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності незаконною; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу; відшкодування моральної шкоди, -
в с т а н о в и в :
В березні 2015р. позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом до відповідача Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:
- визнати незаконною бездіяльність відповідача в частині неповернення йому, його трудової книжки;
- стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24 грудня 2014р., моральну шкоду у розмірі 20000,0 грн.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він працював у відповідача до 08 вересня 2014р. на посаді артиста оркестру Роти Почесної Варти. Після звільнення з займаної посади, відповідач не повернув йому трудову книжку, у зв`язку з чим позивач вимушений був звернутись до суду.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014р. по справі № 761/34116/14-ц (провадження № 2/761/9129/2014), яке набрало законної сили, відповідача було зобов`язано повернути позивачу його трудову книжку, проте по теперішній час відповідач відмовляється надати позивачу його трудову книжку, що позбавляє позивача можливості влаштуватись на інше місце роботи, а також спричиняє йому моральні страждання, оскільки на його утриманні перебуває малолітня дитина та непрацездатна дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку.
В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просив суд позов задовольнити.
Представник відповідача проти позову заперечувала, зазначаючи, що позивач навмисно не бажає отримувати свою трудову книжку, просила суд залишити позов без задоволення.
Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, позивач згідно трудової угоди працював у відповідача на посаді артиста другої категорії 2 взводу оркестру Роти Почесної Варти з 2014 р.
Наказом командира відповідача за № 200 від 08 вересня 2014р. позивача було звільнено з займаної посади, згідно ч. 1 ст. 36 КЗпП України.
Згідно з ч. 2 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014р. по цивільній справі № 761/34116/14-ц (провадження № 2/761/9129/2014), яке набрало законної сили, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 належним чином оформлену трудову книжку; стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки заробітку у розмірі 7050,0 грн., компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 1428,8 грн., вихідну допомогу у сумі 2158,24 грн., компенсацію моральної шкоди у розмірі 2158,24 грн.
За змістом ст. 235 КЗпП України, у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.
Як повідомив ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, позивачу, як стягувачу за виконавчими листами, виданими на підставі вищезазначеного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014р., станом на 20 травня 2015р. відповідачем не було виконано рішення суду і позивачу не була повернута трудова книжка, зазначений факт підтвердила в судовому засіданні представник відповідача, зазначаючи, що на час розгляду справи в суді, позивач трудову книжку не отримав.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання незаконною бездіяльність відповідача в частині неповернення йому трудової книжки підлягають задоволенню, і з метою захисту прав позивача, суд вважає вірним стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24 грудня 2014р. по час ухвалення рішення по справі - 26 червня 2015р. у розмірі 8920,56 грн., виходячи з розміру середньоденної заробітної плати позивача, яка була встановлена рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014р. по цивільній справі № 761/34116/14-ц (провадження № 2/761/9129/2014).
У відповідності до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 Постанови № 4 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», що судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП (322-08) (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
В судовому засіданні позивач наголошував, що має на утриманні малолітню дитину та непрацездатну дружину. яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також звертав увагу суду, що у зв`язку із порушенням його прав, щодо невидачі йому трудової книжки, він позбавлений можливості влаштуватись на іншу роботу, яка є єдиним джерелом його доходів та існування.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що в результаті несвоєчасної видачі позивачу його трудової книжки, останній зазнав душевних страждань, в нього виникли матеріальні труднощі, що призвело до втрати нормальних життєвих зв`язків, а тому з метою захисту порушеного права позивача, суд виходить з втрат немайнового характеру, що їх зазнав позивач, зміни, які відбулись в житті позивача, витрачений час на збирання необхідних доказів, що призвело до негативних наслідків щодо самопочуття останнього, його душевної рівноваги та морального стану, а тому оцінює моральну шкоду в розмірі 300,0 грн.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487,2 грн.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 57 - 60, 88, 179, 208, 209, 212 - 215, 218, 223, 294 ЦПК України; ст. 47, 235, 237-1, КЗпП України, суд, -
в и р і ш и в:
Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності незаконною; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу; відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.
Визнати незаконною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , щодо затримки у видачі трудової книжки ОСОБА_1 .
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 8920 /вісім тисяч дев`ятсот двадцять/ грн. 56 коп.; у відшкодування моральної шкоди 300,0 /триста/ грн.
Стягнути із Військової частини НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в розмірі 487 /чотириста вісімдесят сім/ грн. 20 коп.
В решті позову відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скаргипротягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя: