АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/6447/2015 Головуючий в 1-й інстанції - Леонтюк Л.К.
Доповідач-Чобіток А.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого -Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Шкоріної О.І.

при секретарі - Мороз Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Житлово-будівельного кооперативу «Річковик-5» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 березня 2015 року в справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Річковик-5» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди ,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ЖБК «Річковик - 5» пред»явив позов до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначав,що рішенням Господарського суду м. Києва від 22 січня 2014 року стягнуто з ЖБК на користь ПАТ «Київенерго» 192 172,11 грн. основного боргу за спожиту теплову енергію,25 792,71 грн. інфляційних нарахувань, 3 085,22 грн. трьох відсотків річних, 1 578,18 грн. пені,1 454,68 грн. витрат на сплату державного мита та 118 грн. витрат на сплату ІТЗ судового процесу.

Посилаючись на те,що відповідач,працюючи головою правління ЖБК з 01.05.2006 року по 16.06.2011 року та безпосередньо здійснюючи управління фінансовими операціями, неналежно виконувала свої обов»язки своєчасно не виконувала зобов»язання ЖБК перед ПАТ «Киїегнерго» щодо оплати спожитої теплової енергії,що призвело до утворення заборгованості, а в подальшому стягненню не тільки заборгованості, а інших сум за вказаним судовим рішенням, позивач просив стягнути з відповідача 32 028,79 грн., як матеріальну шкоду,спричинену ЖБК винними діями останнього.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове,яким задовольнити позов. Зазначає,що судом порушено ст. 61 ЦПК України та ч.1 ст.1191 ЦК України.

Вислухавши доповідь судді,пояснення осіб, що з»явились в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, колегія суддів приходить до наступного.

Пред»явивши даний позов , ЖБК «Річковик-5», зазначало, що винними діями ОСОБА_2 як голови правління ЖБК , які знайшли своє відображення у несвоєчасній оплаті за спожиту теплову енергію, кооперативу завдано шкоду, яка складається з додаткових витрат стягнутих Господарським судом м. Києва 22.01.2014 року у розмірі 32 028,79 грн., надавши на підтвердження вказаних вимог копію вказаного рішення суду, копію наказу № 6 про прийняття ОСОБА_2 на посаду голови правління з 01.05.2006 року з окладом згідно штатного розпису, копію наказу про звільнення останньої з займаної посади з 16.06.2011 року, копію Статуту ЖБК «Річковик-5» , а також розрахунок основного боргу ЖБК за теплову енергію за період з 01.01.2007 по 01.05.2008 року .

З рішенння Господарського суду м. Києва від 22.01.2014 року в справі за позовом ПАТ «Київенерго» до ЖБК «Річковик-5» про стягнення 231 697,06 грн. вбачається, що заборгованість за спожиту теплову енергію у відповідача викликана об»єктивною неможливістю, так як надходження коштів кооперативу залежить від сплати населенням за спожиті комунальні послуги. На час ухвалення рішення борг сплачено, а судом стягнуто інфляційні нарахування у розмірі 25 792,71 коп., три проценти річних в розмірі 3 085 грн. 22 коп., 1 578,18 грн. пені,1 454,68 грн. витрат на сплату державного мита та 118 грн. витрат на сплату ІТЗ судового процесу. При цьому судом розстрочено виконання данного рішення на шість місяців зі сплатою останнього платежу 24.07.2014 року.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову ЖБК «Річковик-5» , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено підставність вимог до ОСОБА_2 ..

Таке рішення суду є законним та обґрунтованим, відповідними нормам матеріального та процесуального права, висновків якого доводи апеляційної скарги не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, то позивачем позов пред»явлено до ОСОБА_2 на підставі ст. 130 КЗпП України.

Відповідно до ст. 130 КЗпП України, обов»язковою умовою покладення матеріальної відповідальності на працівника,є наявність обставин, які свідчать, що така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Також важливим питанням для з'ясування фактичних обставин даної категорії справ є наявність вини працівника у заподіянні шкоди та її доведеність, враховуючи і ту обставину, що відповідно до положень ст. 138 КЗпП України обов'язок доказування наявності умов для притягнення працівника до матеріальної відповідальності покладається на власника або уповноважений ним орган.

Матеріальна відповідальність працівників - це один із видів юридичної відповідальності, що виражається в зобов'язанні працівників покрити цілком або частково матеріальну шкоду, завдану з їхньої провини.

Підставами матеріальної відповідальності особи є: перебування працівника в трудових відносинах із підприємством, установою, організацією, якій було заподіяно шкоду; визначення розміру матеріальної відповідальності працівника; наявність провини працівника.

Працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, завдану підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових зобов'язань (ст. 130 КЗпП України).

Умовою для притягнення працівників до матеріальної відповідальності є наявність прямої дійсної шкоди, завданої підприємству (установі, організації), де вони працюють, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

При цьому відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків , передбачених законодавством .

Так, статтею 132 КЗпП передбачено, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов»язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

Також, відповідно до ст. 133 КЗпП України обмежену матеріальну відповідальність несуть: керівники підприємств, установ, організацій, їхні заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку , якщо шкоду підприємству , установі, організації заподіяно зокрема і зайвими грошовими виплатами.

Крім того, повна матеріальна відповідальність настає у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 КЗпП України укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності .

Пред»явивши даний позов про стягнення зі ОСОБА_2 32 028 грн. 79 коп.,що на думку позивача є шкодою завданою діями відповідача, ЖБК «Річковик-5» доказів щодо кола трудових обов»язків ОСОБА_2 , не надав, як і не довів провину останньої, враховуючи і ту обставину, що рішенням Господарського суду м. Києва від 22.01.2014 року встановлена дійсна причина несвоєчасного перерахування кооперативом коштів за спожиту теплову енергію .

Заявивши вимоги про стягнення зі ОСОБА_2 всієї суми нарахованих кооперативу штрафних санкцій, будь-яких доказів того, що з останньою було укладено договір про повну матеріальну відповідальність та займана нею посада включена до переліку категорій працівників, з котрими можна такі договори укладати , позивачем не надано.

Не враховано позивачем і положення ст. 135-3 КЗпП України, якою передбачено, що розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди, визначається за фактичними втратами, оскільки пред»явишви даний позов позивач будь-яких доказів того, що кооперативом сплачено нараховані Господарським судом м. Києва штрафні санкції не надано.

Окрім зазначеного, вказуючи на те, що кооператив має право регресної вимоги до відповідача пославшись при цьому на роз»яснення Пленум Верховного Суду України , викладені у Постанові "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками за № 14 від 29.12.1992 року, відповідно до яких право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред»явлення регресного позову, позивач будь-яких доказів того, що сума у розмірі 32 028 грн. 79 коп. виплачена ЖБК «Річковик -5» ПАТ «Київенерго» ,не надав.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення суду, ухваленого в даній справі, підстави до скасування якого відсутні .

Керуючись ст.ст.304,307,308,313-315,319 ЦПК України,колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Річковик-5» відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -