АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4786/14
Справа № 644/1538/13-ц Головуючий1 інстанції - Лігус В.В.
Категорія: договірна Доповідач - Яцина В.Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді - Яцина В.Б.

Суддів: - Бурлака І.В., Карімової Л.В.,

за участю секретаря Костюченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 серпня 2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИЛА:

22 березня 2013 року ОСОБА_5, звернувся з позовом до суду, в якому зазначила, що 21.08.2008 року її чоловік ОСОБА_6, з яким вона знаходилась в зареєстрованому шлюбі, з її згоди дав відповідачу ОСОБА_4 у борг гроші у сумі 5 850 доларів США, які відповідач зобов'язався повернути до 01.11.2010 року. Суму позики ОСОБА_4 повернув не повністю, залишився борг у сумі 4000 доларів США, про що відповідач надав розписку з зобов'язанням повернення суми боргу до 31.12.2011 року, зі сплатою відсотків в розмірі 60 доларів США щомісячно. 15.12.2011 року чоловік позивача помер і позивач, як спадкоємець після смерті чоловіка, просила суд стягнути з відповідача на її користь суму позики 4000 доларів США, що складає 31 972 грн. та відсотки у розмірі 1320 доларів США, що складає 10 550,76 гривень, а у зв'язку з несвоєчасним поверненням боргу: 3% річних в сумі 2338,82 грн., а всього стягнути з відповідача - 44861,58 грн.

У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила винести заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про причини неявки до суду не повідомив, внаслідок чого суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 серпня 2013 року позов було повністю задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 44 861,58 грн., судові витрати в сумі 448,61 грн.

Після відмови у перегляді заочного рішення, не погоджуючись з ним, ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить його скасувати і у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що: суд неповно з'ясував, що за розпискою він взяв у чоловіка позивачки у борг не 5850, а 5000 доларів США; суд не з'ясував, чи належить сума боргу до спільного майна подружжя; суд не встановив наявність у розписці необхідних для договору позики суттєвих умов; зазначення у розписці про розмір процентів у фіксованій сумі, 60 доларів на місяць, не відповідає цивільному законодавству.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що з'явились у судове засідання, відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає за необхідне її задовольнити частково.

Згідно до наявних в матеріалах справи розписок 21.08.2008 року чоловік позивачки - ОСОБА_6, з яким вона знаходилась в зареєстрованому шлюбі, з її згоди, дав відповідачу ОСОБА_4 у борг гроші у сумі 5 000 доларів США, яку відповідач зобов'язався повернути в сумі 5850 доларів США до 01.11.2010року (а.с. 9). Суму позики ОСОБА_4 повернув не повністю і згідно розписки від 02 липня 2011 року зобов'язався повернути борг у сумі 4000 доларів США і проценти 60 доларів США на місяць, із розрахунку з 1 квітня, - до 31.12.2011 року (а.с. 10). До теперішнього часу відповідач позику не повернув, 15.12.2011 року чоловік позивача ОСОБА_6 помер, а позивачка, яка згідно довідки начальника дільниці № 49 мешкала зі спадкоємцем разом на день його смерті, фактично прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті свого чоловіка (а.с. 17).

Відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

Відповідно до ст.1048, ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики.

Позивачем надано суду розписки, які написав відповідач ОСОБА_4 про те що він має борг перед ОСОБА_6 в сумі 4000 доларів США, яку зобов'язується повернути до 1 грудня 2011 року з виплатою 60 доларів відсотків щомісяця з 01.04.2011 року. (а.с.65-66 ).

В суді свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили факт наявності вищевказаного боргу відповідача ОСОБА_4

Оскільки зазначена письмова розписка містить у собі всі необхідні для дійсності договору позики, згідно до ст. 1046 ЦК України, суттєві умови, колегія відхиляє доводи скарги про недоведеність цього договору.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, яка передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, позивачка успадкувала грошові кошти, передані її чоловіком-спадкодавцем відповідачу у позику, - районний суд обґрунтовано дійшов висновку про те, що вона набула право вимоги на стягнення боргу на умовах, зазначених у розписці, а також - правильно, з урахуванням офіційного обмінного курсу НБУ, розрахував суму основного боргу, 31 972 грн. Однак при цьому районний суд помилково стягнув проценти на користування кредитом виходячи із фіксованого розміру процентів, що цивільне законодавство, ст. ст. 536, 1048 ЦК України,не передбачає.

Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року по справі № 6-79цс 14, за змістом ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України лише у тому разі, якщо договір позики не передбачає інших умов. Передбачене у цій нормі право сторін на встановлення умов оплати за користування позикою з урахуванням норм ст.6, ч. 1 ст.627 ЦК України слід розуміти як право сторін на визначення саме розміру процентів та порядку їх сплати, а не обрання ними іншого способу оплати (наприклад, у твердій грошовій сумі безвідносно до суми боргу), оскільки закон - ст. ст. 536, 1048 ЦК України визначає, що плата за користування чужими грішми встановлюється і нараховується у вигляді процентів на основну суму боргу.

Таким чином, слід визнати, що у районного суду не було правових підстав для стягнення процентів у фіксованій сумі, 60 доларів США за один місяць. У даному випадку підлягає до застосуванню правило ст. 1048 ЦК України, за яким позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України.

Рішенням Правління Національного банку України (постанова від 09.08.2010 № 377 «Про регулювання грошово-кредитного ринку») з 10 серпня 2010 року розмір облікової ставки в Україні було встановлено на рівні 7.75% річних. Згідно до Постанови НБУ від 21 березня 2012 року № 102 «Про регулювання грошово-кредитного ринку» облікова ставка була з 23 березня 2012 року зменшена до розміру 7,5 % річних.

Виходячи з наведеного, розмір процентів за користування позикою, яка складає 4000 дол. США х 7, у зазначений період є наступним:

-з 01.04.2011р. по 22.03.2012р. 31972грн.х11міс/12міс.х7,75% + 31972грн.х21дн./365дн.х7,75%=2271,34грн.+135,77грн.=2407,11 грн.;

-з 23.03.2012р. по 01.02.2013р. 31972грн.х10міс./12міс.х7,5% + 31972грн.х10дн./365дн.=1998,25+65,70грн.=2063,95 грн., а всього процентів: 2407,11+2063,95=4471,06 грн.

Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тому, 3 проценти річних за час затримки виконання договору позики повинні складати: (31972+4471,06)х3%х22 міс. = 1758,46 грн.

Всього таким чином відповідач повинний повернути позивачці 31972+4471,06+1758,46 = 38201,52 грн., а не 44861,58 грн., як помилково вирішив районний суд.

Оскільки таким чином районний суд помилився із застосуванням норм матеріального права, то з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК, рішення суду першої інстанції підлягає відповідній зміні.

Доводи скарги про недоведеність позову є безпідставними і належним чином не обґрунтованими і тому колегія суддів їх відхиляє, а скаргу задовольняє частково.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно зменшити розмір стягнення з відповідача на користь позивача, понесених нею витрат на сплату судового збору до 382,01 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 316, 319-323, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 серпня 2013 року змінити.

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 задовольнити частково.

Зменшити розмір заборгованості за договором позики, який підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 до суми 31972 грн. основного боргу, 4471,06 процентів та 1758,46 грн. трьох процентів річних, а всього стягнути - 38201,52 грн.

Зменшити відшкодування судових витрат, стягнувши з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 382,01 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак на протязі 20 днів після набрання законної сили може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: