Справа № 200/8792/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2015 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі - Власенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - виконком Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради, про визначення способу участі у вихованні дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 03.06.2014 року звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що 22.12.2007 року між нею та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, в період якого 23.10.2011 року у них народилася донька ОСОБА_3. На даний час їх з ОСОБА_2 стосунки погіршилися і фактично з 30.04.2013 року вони перестали проживати разом, вона із дитиною переїхала за адресою АДРЕСА_1. Через деякий час у травні 2013 року вона намагалася відновити їх відносини та переїхала до ОСОБА_2 знову за адресою АДРЕСА_2, однак через певний час між ними виникла сварка, під час якої відповідач фактично вигнав її з цього помешкання та фізично не надав можливості забрати з собою дитину, повідомивши, що їх малолітня дитина залишиться проживати з ним. На її заперечення з цього приводу відповідач не реагував та сказав, що ні за яких обставин дитину їй не віддасть. Дитина проживала з ОСОБА_2, вона регулярно спілкувались з нею, приймала активну участь у її вихованні та матеріальному утриманні. Однак, 04.03.2014 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська було винесено рішення, яким було розірвано їх шлюб з ОСОБА_2, після цього він в категоричній формі заявив, що дитину вона більше не побачить і з цього часу він перешкоджає їй бачитись з її дитиною. Таким чином, вони з відповідачем не можуть в добровільному порядку дійти згоди щодо визначення її участі у вихованні та спілкуванні з дитиною як і з визначенням місця проживання дитини. Зі свого боку вона бажає виконувати свої обов»язки щодо виховання дитини та реалізовувати своє право на спілкування з нею, в чому їй перешкоджає ОСОБА_2 Вона вважає, що вирішення питання її участі у вихованні ОСОБА_3 та у спілкуванні з нею є обов»язковим, оскільки дитина у такому віці, коли за відсутності постійного спілкування діти легко забувають, що в подальшому ускладнить встановлення психологічного контакту з дитиною та може нанести їй моральну травму.

Позивач зазначає, що вона має всі умови для спілкування з дитиною, має постійне місце проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, де створені умови для проживання дитини, має постійне місце роботи, де позитивно характеризується; має постійний та регулярний дохід; у власності має квартиру АДРЕСА_3, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на хронічні захворювання не страждає, раніше не судима та до кримінальної відповідальності не притягалалась, має батьків-пенсіонерів, які мають можливість надавати їй допомогу у нагляді за дитиною. Вона вважає, що відсутні будь-які підстави для обмеження її у спілкуванні з дитиною, а отже є всі підстави для встановлення їй часу спілкування з дитиною без якихось обмежень та застережень, в тому числі самостійно, тобто у відсутність батька дитини ОСОБА_2

Посилаючись на зазначене, позивач просила постановити рішення щодо способів її участі у вихованні своєї малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та спілкування з нею, встановивши час спілкування з дитиною щоденно в робочі дні з 18 години 30 хвилин до 20-00 години без якихось обмежень та застережень, в тому числі самостійно та за відсутності батька дитини ОСОБА_2, та інших осіб; у вихідні дні з 10-00 години суботи до 19-00 годин неділі, без якихось обмежень та застережень, в тому числі самостійно та за відсутності батька дитини ОСОБА_2 та інших осіб.

10.03.2015 року позивачем було надано до суду доповнення та уточнення позовних вимог, в якому вона просила постановити рішення щодо способів її участі у вихованні своєї малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та спілкування з нею, встановивши час спілкування з дитиною в робочі дні (понеділок, вівторок, четвер) з 17 години 30 хвилин до 09-00 години наступної доби, без якихось обмежень та застережень, в тому числі самостійно та за відсутності батька дитини ОСОБА_2, та інших осіб, за умови, що вона буде забирати ОСОБА_3 з дошкільного навчального закладу о 17 годині 30 хвилин та повертати дитину до дошкільного навчального закладу до 09-00 години наступної доби; у вихідні дні з 09-00 години суботи до 19-00 годин неділі, без якихось обмежень та застережень, в тому числі самостійно та за відсутності батька дитини ОСОБА_2 та інших осіб.

В судовому засіданні позивач з представником, посилаючись на обставини, викладені у позовної заяві, позовні вимоги з урахуванням уточнення підтримали.

В судовому засіданні відповідач з представниками позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що на даний час відсутній предмет позову, оскільки з вересня 2014 року відповідач не чинить перешкоди позивачці в спілкуванні з дитиною, вона має можливість спілкуватися з дитиною коли забажає.

Представник третьої особи в судовому засіданні просив вирішити спір з урахуванням інтересів дитини, в подальші судові засідання не з»явився, надав суду листа з проханням розглянути справу в його відсутність.

Вислухавши осіб, які з»явилися, свідків, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Згідно до ч.6 ст.7 Сімейного Кодексу України жінка та чоловік мають рівні права та обов»язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім»ї.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно до ч.1-4 ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитинув дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'їта родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину.

Згідно до ч.1, 3 ст.151 Сімейного Кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особамина особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Відповідно до положень ст. 153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

У відповідності до ч.1, 2 ст.155 Сімейного Кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитинита її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно до ч.1 ст.157 Сімейного Кодексу України питання виховання дитинивирішується батьками спільно. Це положення відповідає ч.1 ст.51 Конституції України і ч.1 Декларації про загальні принципи державної політики України щодо сім»ї та жінки, ст.18 Конвенції про права дитини, ч.6 ст.7 СК.

Відповідно до ч.2 ст.157 Сімейного Кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Як передбачено положеннями частини 3 ст.157 Сімейного Кодексу України, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч.1 ст.159 Сімейного Кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до судуз позовом про усунення цих перешкод.

Згідно до 2 цієї статті суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживаннятощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, судможе обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов»язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно до ст. 9 Конвенції про права дитини право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 22.12.2007 року, який було зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1449, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КИ № 102909.

Від спільного подружнього життя сторони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, виданим 02.11.2011 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1410.

В зв»язку з погіршенням стосунків позивач з відповідачем з 30.04.2013 року перестали проживати разом, позивач з дитиною переїхала з квартири за адресою АДРЕСА_2, де вони жили сім»єю з відповідачем, в квартиру за адресою АДРЕСА_1, до якої ОСОБА_2 приходив для спілкування з дитиною.

В травні 2013 року позивач з відповідачем намагалася відновити сімейні відносини та примиритися, ОСОБА_1 переїхала з дитиною до ОСОБА_2 в квартиру за адресою АДРЕСА_2, проте через деякий час між ними виникла сварка, під час якої позивачка була вимушена піти від відповідача та стала проживати в ІНФОРМАЦІЯ_3, дитина залишилася проживати з відповідачем, який повідомив позивачку про те, що донька буде проживати з ним.

З цього часу дитина проживала з батьком ОСОБА_2 за вказаною адресою, де батько створив для її проживання та розвитку необхідні умови, піклувався нею. Позивачка відвідувала дитину, спілкувались з нею, приймала участь у її вихованні, іноді вони разом з відповідачем та донькою проводили вихідні дні. Згодом відносини між позивачкою та відповідачем погіршилися.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 04.03.2014 року було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 З цього часу ОСОБА_2 не дозволяв позивачці бачитися з дитиною та спілкуватися з нею, зокрема, в квітні та травні 2014 року на прохання ОСОБА_1 ОСОБА_2 не надав їй можливості поспілкуватися з дитиною. Тобто, на той час батьки дитини добровільно не могли дійти згоди щодо визначення участі позивачки у вихованні та спілкуванні з дитиною, між ними також існував спір щодо визначення місця проживання дитини, що не заперечував в судовому засіданні відповідач. В зв»язку з зазначеним позивачка зверталася з відповідними заявами до органу опіки та піклування та до суду.

Як вбачається з ОСОБА_4 з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини Бабушкінської районної у м.Дніпропетровську ради від 14.05.2014 року, в зв»язку з тим, що на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини батьки дитини не дійшли згоди щодо встановлення годин спілкування матері з дитиною, батько дитини категорично відмовився надавати матері дитини будь-які години для спілкування, батькам дитини рекомендовано для вирішення даного питання звернутися до суду.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, в якому просила визначити разом з нею місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 У даній справі 20.06.2014 року судом було відкрито провадження, на даний час справа не розглянута по суті.

03.06.2014 року ОСОБА_1 звернулася до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська із даним позовом про визначення способу її участі у вихованні доньки.

Відповідно до Висновку від 07.10.2014 року Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради як органу опіки та піклування, в зв»язку з тим, що батьки між собою не дійшли згоди щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_1, було запропоновано вирішити їх спір у судовому порядку.

Слід зазначити? що зважаючи на вищенаведені встановлені судом обставини та положення чинного законодавства, що регулює сімейне відносини, суд вважає, що як позивач ОСОБА_1 так і відповідач ОСОБА_2 мають рівні права та обов'язки щодо доньки ОСОБА_5, в тому числі щодо регулярного особистого спілкування з дитиною, виконання своїх зобов"язань по її виховуванні, піклуванні про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, підготовки її до самостійного життя.

Разом з цим, в судовому засіданні встановлено, що з вересня 2014 року, тобто під час перебування даної справи на розгляді у Бабушкінському районному суді м.Дніпропетровська, відповідач перестав чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з донькою ОСОБА_1 ОСОБА_5 та її участі у вихованні дитини, що не заперечувала в судовому засіданні позивачка.

Як зазначено вище, дитина сторін - ОСОБА_1 ОСОБА_5 проживає з батьком ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_4, дитина відвідує дитячий навчальний дошкільний заклад №195. Судом встановлено і це підтвердили позивач з відповідачем, що в любий день, коли позивачка ОСОБА_1 хоче побачитися та поспілкуватися з дитиною, або коли дитина їй дзвонить по телефону з проханням побачитися, позивачка телефонує ОСОБА_2 та повідомляє його про це, після чого, в залежності від обставин, ОСОБА_2 або забирає доньку з дитячого садка і вони разом заїзджають за ОСОБА_1 на автомобілі на її роботу, а потім разом їдуть до квартири АДРЕСА_5, де ОСОБА_1 за відсутності ОСОБА_2 спілкується з дитиною близько до 22-00 год. Або за попередньою домовленістю з відповідачем позивачка в любий день, коли хоче, близько 18-30 год. приходить в квартиру за вказаною адресою, де спілкується з дитиною, приносить продукти, готує їжу, грається з нею, займається, читає, та таке перебування у квартирі та спілкування з дитиною відбувається до 22-00 год., як в присутності відповідача в квартирі так і без його присутності. Іноді позивачка у дні спілкування ночує в квартирі за вказаною адресою. Також іноді позивачка з дитиною гуляє в парку чи водить її на гімнастику. Всього на тиждень таким чином позивачка бачиться та спілкується з дитиною близько 3-4 рази (дні). На вихідні ОСОБА_2 з донькою часто виїзджають на відпочинок за місто, іноді разом із ОСОБА_1 Травневі свята у 2015 році ОСОБА_5 провела разом з матір"ю ОСОБА_1 без присутності батька ОСОБА_2 та за межами його квартири.

Крім того, позивачка за погодженням з відповідачем спілкується з дитиною у себе вдома за адресою м.Дніпропетровськ? АДРЕСА_6, що підтвердила в судовому засіданні позивачка, яка пояснила, що тиждень до даного судового засідання донька ОСОБА_5 жила у неї в квартирі за адресою за адресою м.Дніпропетровськ? АДРЕСА_6, де створені всі умови для проживання дитини.

Відсутність перешкод з боку відповідача ОСОБА_2 у спілкуванні позивачки з донькою ОСОБА_5 підтвердили допитані в судовому засіданні свідки - ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, а також сама позивачка, яка не заперечувала, що спілкується зі своєю донькою за вищенаведених судом обставинах.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що він знайомий з ОСОБА_2 з 2005 року, йому відомо, що більшу частину часу його донька ОСОБА_5 спілкується з батьком, проте вона спілкується із мамою ОСОБА_1 - гуляє з нею або перебуває з нею вдома у ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_7, де він її бачив особисто. Травневі свята 2015 року ОСОБА_5 проводила з мамою ОСОБА_1, за межами квартири батька та без його присутності.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що були випадки, коли він зі своєю дитиною та ОСОБА_2 з ОСОБА_1 та їх донькою разом гуляли на вулиці, разом виїздили відпочивати за місто. ОСОБА_5 спілкується з донькою протягом тижня, по понеділкам вона завжди залишається в квартирі ОСОБА_2 з дитиною, коли він разом з товаришами проводять разом час - близько 3-3,5 годин, іноді вона ночує в цій квартирі. За останній місяць він бачив ОСОБА_1 тричі - 1 разі вони всі разом з дитиною їздили на турбазу, два інших рази - в квартирі відповідача, де вона спілкувалася з донькою, готувала їжу.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що йому відомо, що ОСОБА_2 піклується про те, щоби його донька та ОСОБА_1 спілкувалися. Йому відомо, що на святкування Нового 2015 року вона на запрошення ОСОБА_2 прийшла до них в квартиру, де вони разом святкували Новий рік, вона спілкувалася з дитиною, що не заперечувала в судовому засіданні позивачка.

Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про те, що ОСОБА_2 на час розгляду справи судом чиняться їй перешкоди у спілкування з донькою, позивачка суду не надала.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно до ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювань прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, необхідною умовою для звернення особи до суду з позовом є обов'язкова наявність порушення відповідачем її прав, свобод чи інтересів, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у суда немає правових підстав для задоволення позову.

Таким чином, в ході судового розгляду справи та з"ясування всіх обставин у справі, суд дійшов висновку про те, що на час розгляду справи, а саме з вересня 2014 року, відповідач ОСОБА_2 не чинить позивачці перешкоди у спілкування з донькою ОСОБА_5, позивачка у зазначений вище спосіб бере участь у вихованні дитини та її розвитку, досить регулярно - 3-4 рази на тиждень бачиться з дитиною, особисто спілкується з нею, як в присутності батька так і без його присутності, має можливість спільного відпочинку з донькою, відвідування дитиною місця її проживання. Обидва батьки добре ставляться до дитини, ними створені умови для її проживання, вони піклуються про неї - відповідач за місцем проживання дитини? а позивач при спілкуванні з нею. Суд вважає, що таким чином, між сторонами у вказаний вище спосіб встановився певний порядок участі матері у вихованні дитини за наявності не вирішеного судом спору між батьками про місце проживання дитини. Вказане підтверджується встановленими в суді обставинами, поясненнями як позивача так і відповідача, а також свідків, та підтверджує відсутність порушень прав позивача на участь у вихованні дитини на час розгляду справи.

У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наданих у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності.

З огляду на встановлені в ході розгляду справи обставини та досліджені докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки нею не надано доказів того, що відповідач на час розгляду справи по суті чинить їй перешкоди у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, тобто не надала доказів порушення своїх прав.

Приймаючи вказане рішення щодо даних позовних вимог, суд бере до уваги відносини, що склалися між сторонами, відношення та прихильність батьків до дитини, наявність між сторонами судового спору щодо визначення місця проживання дитини і вважає, що за складених між позивачем та відповідачем життєвих обставинах на даний час є прийнятним вищевказаний встановлений між ними спосіб участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини. Доводи позивачки про те, що вона не має бажання для спілкування з дитиною приходити до квартири відповідача, з яким вона перебуває у розірваному шлюбі, не можуть бути підставою для задоволення даного позову.

Крім того, суд вважає, що запропонований позивачкою в уточненій позовній заяві спосіб її участі у вихованні дитини ОСОБА_2 ОСОБА_5 та спілкування з нею, по суті є розглядом по суті позовних вимог позивачки про визначення місця проживання дитини, які є предметом розгляду іншої цивільної справи, що перебуває в провадженні судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Єлісєєвої Т.Ю., оскільки при вказаному способі участі у вихованні дитини позивачкою запропоновано, щоб відповідач спілкувався з дитиною лише в середу та п"ятницю та після 19-00 год. в неділю, а стосовно свого спілкування з дитиною нею запропоновано, щоб дитина по суті проживала з нею - з понеділка по вівторок, в четвер, суботу та неділю до 19-00 год. Крім того, судом встановлено, що позивачка працює у ТОВ "Асоціація дитячого харчування" на посаді головного бухгалтера і її робочий день триває з 09-00 до 18-00 год., у позові ж позивачка просить врахувати, що вона буде забирати доньку з дошкільного навчального закладу о 17-30 год. та повертати до нього о 09-00 год. ранку наступної доби, не надаючи доказів можливості здійснення таких дій за умови існування вказаного графіку її роботи.

Також, в судовому засіданні позивач посилалася на те, що її спілкування з донькою у присутності батька ОСОБА_2 негативно впливає на емоційний стан дитини, проте будь-яких належних та допустимих доказів цих тверджень суду не надала.

За наведених встановлених обставин позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

В зв"язку з тим, що суд прийшов до висновку про необгрунтованість позовних вимог позивача, відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені нею витрати по справі - сплачений судовий збір відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2, третя особа - виконком Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради, про визначення способу участі у вихованні дитини.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.О. Кудрявцева