Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/365/15-ц Головуючий у 1-й інст. Савицька Л. Й.
Категорія 55 Доповідач Коломієць О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді : Коломієць О.С.

суддів: Зарицької Г.В., Якухно О.М.,

при секретарі

судового засідання: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Новоград-Волинський завод сільгоспмашин» про відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27 травня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому зазначив, що з січня 2007 року по 14 жовтня 2014 року перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Новоград-Волинський завод сільгоспмашин» (далі ПАТ «Новоград-Волинський завод сільгоспмашин»). З 2012 року відповідач почав порушувати законодавство про оплату праці, у звязку з чим за рішенням суду з відповідача було стягнуто заборгованість по заробітній платі. В день звільнення відповідач не провів повний розрахунок та не виплатив середній заробіток за час затримки розрахунку. Крім того, оскільки дії відповідача щодо невиплати належної йому заробітної плати є неправомірними, то позивач вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди, в зв'язку з перенесеними ним душевними стражданнями, яку він оцінює у розмірі 20000,00 грн. З урахуванням вищевикладеного просив стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 2300 грн. та моральну шкоду.

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27.05.2015 року за заявою позивача закрито провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27 травня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Новоград-Волинський завод сільгоспмашин» на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 500 грн. та користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

В апеляційні скарзі позивач, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильність оцінки доказів, які мають значення у справі, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 знаходився в трудових відносинах з ПАТ «Новоград-Волинський завод сільгоспмашин» з 11.01.2007 року по 14.10.2014 року, працював на посаді юрисконсульта і був звільнений за власним бажанням на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України (а.с.4). При звільненні остаточний розрахунок з позивачем проведений не був.

За рішеннями Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 11.12.2014 року та від 07.08.2014 року на користь позивача з відповідача було стягнуто недонараховану заробітну плату за квітень-червень 2012 року в розмірі 2445 грн. та за серпень-вересень 2013 року та за 16.08.2013 року в розмірі 746,79 грн. (а.с.3, 28-29 ).

Задовольняючи частково позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції керувався вимогами ст. 237-1 КЗпП України і виходив з того, що внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати та остаточного розрахунку при звільненні позивачеві була спричинена моральна шкода.

Визначаючись з розміром моральної шкоди у сумі 500 грн., суд врахував конкретні обставини справи, характер порушення прав позивача, істотність вимушених змін у його житті через невиплату заробітної плати і дійшов висновку, що вказана сума є достатньою і справедливою компенсацією завданої моральної шкоди.

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли у результаті душевних страждань, яких особа зазнала у звязку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин, які мають значення для правильного вирішення спору (статті 3,4,11,31 ЦПК України).

Враховуючи, що КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди у разі порушення трудових прав працівників, а стаття 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у житті позивача, то висновок суду першої інстанції про часткове задоволення цих вимог є вірним.

Суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що незаконними діями відповідача позивачу було завдано моральної шкоди у вигляді необхідності докладати додаткових зусиль для організації свого життя, однак вказаний позивачем розмір відшкодування у сумі 20000,00 грн., є завищений та правильно визначився з достатнім розміром відшкодування в сумі 500 грн.

Обґрунтовуючи суму моральної шкоди суд врахував характер, тривалість та обсяг спричинених моральних страждань внаслідок не проведення відповідачем у день звільнення повного розрахунку з позивачем, вимушених змін в житті позивача, ступінь вини відповідача, оскільки судом зясовано наявність такої шкоди, протиправність діяння відповідача по невиплаті належних позивачу при звільненні сум, наявність причинного звязку між шкодою і протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Перевіривши справу в повному об'ємі, судова колегія приходить до висновку про обґрунтованість висновків суду та безпідставності приведених в апеляційній скарзі доводів. Рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Судді :