Справа № 466/2113/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

25 червня 2015 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Білінської Г.Б.

при секретарі Журавель Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, просить ухвалити рішення, яким зобовязати ОСОБА_2 не чинити їй перешкод в користуванні її власністю і виселити його з квартири №8 на вул. Біберовича,13 в м. Львові.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона являється власником квартири №8 на вул. Біберовича,13 в м. Львові. На підставі державної реєстрації прав №30797223 від 29.07.2011 р.

Співвласником цієї квартири був її син ОСОБА_3, який помер 19.06.2012 року.

Квартира складається з однієї кімнати пл.. 20,9 кв. м. Це приватизована кімната в пожитку.

Відповідач є її колишнім чоловіком, шлюб з яким розірвано 15 років назад 8 квітня 1998 року, нею отримано свідоцтво про розірвання шлюбу.

Причиною розірвання шлюбу була недостойна поведінка відповідача в сімї, він пиячив, бив її, дітей.

Відповідач в належній мені квартирі незареєстрований і не являється членом моєї сімї, однак, проживає в ній. Він постійно зловживає спиртними напоями, влаштовує скандали, ображає і бє її, ламає меблі, більш того, 31 вересня 2013 року, вигнав її з кімнати поміняв замки і ключі і вселився в її квартиру. Вона змогла отримати лише після 3-х звернень до дільничного від нього.

З приводу поведінки відповідача вона неодноразово зверталася в Шевченківський райвідділ і він попереджався про недопустимість протиправної поведінки і притягався до адміністративної відповідальності.

Відповідач хоч і дав їй ключі, однак в квартиру яка належить їй на праві особистої власності не пускає і вона змушена жити де прийдеться.

Вважає, що відповідач не є членом її сімї, живе в спірній квартирі без реєстрації, чинить їй - власнику квартири перешкоди в користуванні квартирою, чим порушує мої права як власника, що недопустимим.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримав повністю, просили задовольнити позов.

Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду та повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про особисте вручення, заперечень на позовну заяву відповідачем суду подано не було. Зі згоди позивача та її представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст.169, 224 ЦПК України, на підставі наявних доказів.

Зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 являється власником квартири №8 на вул. Біберовича,13 в м. Львові. На підставі державної реєстрації прав №30797223 від 29.07.2011 р.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 23 травня 2011року, кімната у гуртожитку, яка знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Бібіеровича,13/кім.8 належить на праві спільної сумісної власності гр. ОСОБА_1 та члену її сімї ОСОБА_3.

19 червня 2012року ОСОБА_3 помер.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 березня 2015року спадкоємцем на 1/2 частки кімнати №8 у гуртожитку, що знаходиться за адресою м. Львів, вул. Біберовича,13 ОСОБА_4, який помер 19 червня 2012року є його мати ОСОБА_1.

Відповідно до ухвали Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2015року рішення апеляційного суду Львівської області від 6 лютого 2015року, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Львівська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено, залишено без змін.

Відповідно до ст. 41, 47 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожен має право на житло.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України - власникові належать права володіння. користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ст. 150 ЖК України - громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України - власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 15 ЦК України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право (п. 3) та відновлення становища, яке існувало до порушення.

У відповідності до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

ОСОБА_2 в кімнаті №8 на вул. Біберовича, 13 в м. Львові незареєстрований, однак, проживає в ній, чим чинить ОСОБА_1 перешкоди у користуванні її власністю, що стверджується повідомленнями Шевченківського РА ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, які долучені до матеріалів справи.

Дані обставини підтверджуються долученими до матеріалів справи письмовими доказами.

Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 169, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 317, 319, 386, 391 ЦК України суд, -

вирішив:

позов задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні кімнатою №8 на вул. Бібіеровича,13 в м. Львові, шляхом виселення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів після отримання його копії.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з моменту його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_5