Справа № 202/3873/15-ц
Провадження № 2/202/3219/2015
УХВАЛА

14 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Волошин Є.В., розглянувшиматеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання заповіту недійсним, складеного від імені ОСОБА_4 відповідно до якого ОСОБА_4 заповіла квартиру № 18 в будинку № 24 на ж/м Тополя-3 у м. Дніпропетровську ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 Вікторіваною 15 лютого 2012 року за реєстром № 127.

Разом з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить накласти арешт (заборону) на видачу свідоцтва про право на спадщину на квартиру № 18 в будинку № 24 на ж/м Тополя-3 у м. Дніпропетровську після смерті ОСОБА_4, померлої 18 травня 2014 року.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, при цьому в заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Частина 3 статті 151 ЦПК України передбачає, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 ч. 1ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом заборони вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 4Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, враховуючи предмет позовних вимог, а також те, що позивачем не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони на видачу свідоцтва про право на спадщину на квартиру може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку винесення його на користь рішення, не доведено, що ОСОБА_2 в подальшому буде ухилятись від виконання такого рішення суду, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 щодо накладання заборони на видачу свідоцтва про право на спадщину на квартиру № 18 в будинку № 24 на ж/м Тополя-3 у м. Дніпропетровську після смерті ОСОБА_4, померлої 18 травня 2014 року, не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151- 153, 209-210 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом п'яти днів з дня оголошення. Особи, які брали участь у справі і не були присутні під час оголошення ухвали, мають право подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя Волошин Є.В.