Справа № 2-269/10
Номер провадження 4-с/341/8/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2015 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Юсип І.М.

секретаря Король І.Л.

з участю прокурора Кабаль А.І.,

представника стягувача ОСОБА_1,

ст.державного виконавця Зельманович М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Галич скаргу першого заступника прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі ПАТ «Державний ощадний банк України», в особі філії Тисменицького районного відділення № НОМЕР_1 «Державний Ощадний банк України» на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Галицького районного управління юстиції,-

в с т а н о в и в :

Перший заст. прокурора Івано-Франківської області В.Торованин звернувся до суду в інтересах держави в особі ПАТ «Державний ощадний банк України», в особі філії Тисменицького районного відділення № НОМЕР_1 «Державний Ощадний банк України» зі скаргою на бездіяльність державного виконавця ВДВС Галицького РУЮ і просить визнати неправомірними дії державного виконавця ВДВС Галицького районного управління юстиції при прийнятті 27.04.2015 року постанови про повернення виконавчого документа стягувачу - виконавчого листа №2-269/2010 від 08.04.2010 року про стягнення з ОСОБА_2 в користь ПАТ «Державний ощадний банк України» 1382981 грн., - скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Галицького районного управління юстиції ОСОБА_3 від 27.04.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачу - виконавчого листа №2-269/2010 від 08.04.2010 про стягнення з ОСОБА_2 в користь ПАТ «Державний ощадний банк України» 1382981 грн., - зобов'язати державного виконавця відділу державної виконавчої служби Галицького районного управління юстиції відновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-269/2010 від 08.04.2010 про стягнення з ОСОБА_2 в користь ПАТ «Державний ощадний банк України» 1382981 грн.

В судовому засіданні прокурор прокуратури Галицької району скаргу підтримав і суду пояснив, що рішенням Галицького районного суду від 16.03.2010 року у справі за позовом першого заступника прокурора Івано-Франківської області стягнуто з ОСОБА_2 в користь ПАТ «Державний ощадний банк України» 1382981 грн. і на виконання даного рішення був виданий виконавчий лист №2-269/2010 від 08.04.2010 року, який неодноразово перебував на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби та повернувся без виконання повторно на підставі п. 5 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». За заявою прокуратури Івано-Франківської області 11.07.2014 року зазначений виконавчий документ повторно був направлений до примусового виконання у відділ державної виконавчої служби Галицького районного управління юстиції. Згідно постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Галицького районного управління юстиції ОСОБА_4 від 18.07.2014 року відкрито виконавче провадження. Відповідно до постанови від 07.10.2014 року державного виконавця на кошти боржника, ОСОБА_2, що містяться на рахунках у ПАТ «Укрсоцбанк» та ПАТ КБ «Приватбанк» накладено арешт.

Однак, державним виконавцем належні заходи щодо встановлення наявності чи відсутності майна боржника не вживалися, так 29.10.2014 року винесено постанову про арешт майна боржника - на домоволодіння по вул. Крихівецька, 7 в с. Драгомирчани, Тисменицького району. Проте дане майно реалізовано на прилюдних торгах ще 25.09.2013 року, у звязку з чим реєстраційною службою Тисменицького районного управління юстиції відмовлено у державній реєстрації обтяжень на нерухоме майно.

30 жовтня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про арешт транспортного засобу боржника RENALT Trafic, д.н.з. НОМЕР_2, 2002 р.в., в той час як транспортний засіб ще 09.07.2014 року знято з обліку у МРЕВ та перереєстровано на іншого громадянина. При цьому, дані постанови начальником відділу державної виконавчої служби Галицького районного управління юстиції у встановленому законом порядку скасовані не були.

Державним виконавцем 01.12.2014 року отримано відповідь з Залуквянської сільської ради Галицького району та здійснено вихід по місцю проживання боржника, ОСОБА_2, і було встановлено, що останній за адресою, вказаною у виконавчому документі не проживає. В результаті чого 27.04.2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Винесену постанову мотивовано тим, що боржник в селі Залуква Галицького району не проживає, у нього відсутні відкриті рахунки у банках та інших фінансових установах, відсутні відомості про місце праці, за боржником не зареєстровані транспорті засоби, земельні ділянки та нерухоме майно.

Вважаю, що винесена постанова державного виконавця від 27.04.2015 року про повернення виконавчого документа про стягнення з ОСОБА_2 в користь ПАТ «Державний ощадний банк України» коштів в розмірі 1382981 грн. без виконання незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Згідно вимог ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим законом. Статтею 47 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено підстави, коли виконавчий документ може бути повернуто стягувачу. До цих підстав належить неможливість зясувати місце проживання, перебування боржника - фізичної особи. Проте, згідно вимог п. 10 ч. З ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатись до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи. Однак, державним виконавцем дане право у ході здійснення виконавчого провадження щодо боржника ОСОБА_2 не використано, відповідне подання до суду не скеровано, незважаючи на те, що дані про відсутність його за місцем реєстрації отримано ще у грудні 2014 року. А відтак державним виконавцем усіх належних заходів щодо встановлення місця перебування боржника-фізичної особи не вжито, оскільки інформація, отримана ним має обмежений характер - стосується наявності майна боржника та місця його реєстрації, а рішення суду про стягнення з нього коштів, яке набрало законної сили, в даний час не виконане.

Крім того, державним виконавцем у п. 2 постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 27.04.2015 року, посилаючись на ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», вирішено припинити чинність арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення.

Згідно вимог ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Таким чином, Закон не передбачає право виконавця при поверненні виконавчого документа стягувачу в порядку передбаченому ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» вирішити питання про припинення чинності арешту.

Оскільки ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено зняття арешту з майна боржника у разі повернення виконавчого документа за заявою стягувача, то відповідно до ч. 5 ст. 60 вищезазначеного закону у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Отже, державний виконавцем безпідставно пунктом 2 постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.04.2015 року знято арешт з майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання.

Відповідно до п. 4 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» копія постанови про повернення виконавчого документа стягувачу надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк. Однак, постанова від 27.04.2015 року та виконавчий лист поступила в прокуратуру області 07.05.2015 року, а тому встановлений 10-денний строк прокуратурою області не пропущено. На підставі вище наведено просимо визнати неправомірними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Галицького районного управління юстиції ОСОБА_3 при прийнятті 27.04.2015 року постанови про повернення виконавчого документа стягувачу про стягнення з ОСОБА_2 в користь ПАТ «Державний ощадний банк України» 1382981 грн. і скасувати, як незаконну; - зобов'язавши державного виконавця відновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-269/2010 від 08.04.2010 року про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 1382981 грн.

В судовому засіданні представник ПАТ «Державний ощадний банк України» скаргу першого заступника прокурора Івано-Франківської області підтримав повністю з наведених підстав і просив суд скасувати винесену постанову державного виконавця, як незаконну та зобов'язати державного виконавця відновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-269/2010 від 08.04.2010 року про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 1382981 грн.

Ст. державний виконавець відділу державної виконавчої служби Галицького районного управління юстиції ОСОБА_3 скаргу вважає безпідставною, на що пояснила, що державним виконавцем вчинено всі заходи, щодо встановлення наявності майна боржника, так як виконання даного рішення суду має майновий характер, і згідно відповіді реєструючи органів майна боржника, ОСОБА_2 на яке можна звернути стягнення не виявлено а всі дії, які по виконанню рішення суду були зроблені відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Так, 18.07.2014 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. Були зроблені відповідні запити у служби, а саме в Податкову службу, в Калуський ВРЕВ при УДАІ УМВС в Івано-Франківській області та управління Держкомземагенства в Галицькому районі. В жовтні 2014 року була винесена постанова про арешт коштів, однак з ПАТ «Укрсоцбанк» та ПАТ КБ «Приватбанк» отримано відповіді про відсутність грошових коштів на рахунку боржника. Винесена постанова 30.10.2014 року про розшук транспортного засобу боржника, однак не дав результату, оскільки право власності на транспортний засіб, який належав боржнику реалізовано на прилюдних торгах, визнано за ОСОБА_5 Нерухоме майно, що було у власності боржника, ОСОБА_2, а саме домоволодіння в с. Драгомирчани, теж не могло бути обтяжене в звязку перереєстрацією на іншу особу, яке придбане переможцем на прилюдних торгах. По місцю проживання боржник не проживає, про що було складено акт, і тому все це дало підстави для винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу. Просила в скарзі відмовити, як безпідставній.

Боржник, ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча неодноразово викликався, про що свідчать судові виклики, які повернулися без вручення адресату, із зазначенням за зазначеною адресою не проживає.

Відповідно до ст. ст. 1 та 5 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Крім того, виконання судових рішень це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період із надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинення таких дій державним виконавцем є фактичною перевіркою дотримання положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до статті 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення прокурора, представника стягувача, ст. державного виконавця Зельманович М.П., дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу дій державного виконавця ВДВС Галицького районного управління юстиції при примусовому виконанні судового рішення за виконавчим листом № 2-269 від 08.04.2010 року виданим Галицьким районним судом.

Судом встановлено, що на виконанні ВДВС Галицького РУЮ знаходився виконавчий лист № 2-269 від 08.04.2010 року виданий Галицьким районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Ощадбанк» в особі філії Тисменицького відділення № 7327 заборгованості в сумі 1 382 981,29 грн.

18.07.2014р. державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши чи діяв державний виконавець відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямована ця дія; своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд вважає, що бездіяльність державного виконавця Зельманович М.., як виявилась у не встановленні місця проживання боржника ОСОБА_2 шляхом оголошення його у розшук встановлена.

Надалі, при вчиненні виконавчих дій, державний виконавець вживав всіх необхідних заходів для виконання рішення суду, а саме, ним було винесено постанову про арешт майна боржника ( а.с.9-11) та оголошено заборону на його відчуження. З 11.08.2014р. по 27.10.2014р. були надіслані вимоги до ряду державних установ про надання інформації про наявність нерухомого майна, транспортних засобів, зареєстрованої техніки, права власності на землю за боржником ( а.с.55-57.) 07.10.2014р. винесено постанову про арешт коштів боржника і 29.10.14 р. винесено постанову про арешт майна боржника, а саме на домоволодіння по вул. Крихівецька,7 в с.Драгомирчани Тисменицького району ( а.с. 37).

30.10.2014р. винесено постанову про арешт транспортного засобу боржника та оголошення заборони на його відчуження та оголошено розшук транспортного засобу ( а.с.35).

03.11.2014 р. отримано відповідь з реєстраційної служби Тисменицького РУЮ про відмову у державній реєстрації обтяження на нерухоме майно на домоволодіння, у звязку з перереєстрацією даного нерухомого майна на іншу особу ( а.с.38). як і 07.11.2014 р. отримано відповідь з Центру надання послуг повязаних з використанням автотранспортних засобів при УДАЇ УМВС в Івано-Франківській області про те,що транспортний засіб на який було накладено арешт перереєстрований на іншу особу (а.с.37). Неодноразово державний виконавець здійснював вихід за місцем проживання боржника, надсилав виклики - попередження однак в кінцевому результаті боржник не проживає. У січні 2015р. з Тисменицького ВДВС надійшла копія рішення Тисменицького районного суду від 27.03.2014 р. про те,що право власності на транспортний засіб марки Renault Trafik, 2002 р. визнано за ОСОБА_5 також надійшла інформація по даному виконавчому листу про реалізацію майна, а саме домоволодіння,яке було реалізоване на прилюдних торгах ( а.с. 49-51,52-53).

27.04.2015р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану ( а.с.8).

З даної постанови вбачається, що підставою для повернення виконавчого листа стягувану було те, що згідно довідок Залукв'янської сільської ради та акту державного виконавця боржник в селі не проживає, відсутні рахунки в банках та інших фінансових установах, відсутня інформація про місце праці боржника, за боржником не зареєстровані земельні ділянки та інше нерухоме майно а тому вирішено припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення (а.с.8).

За змістом ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника. Розшук боржника - фізичної особи здійснюють органи внутрішніх справ. Розшук оголошується відповідно за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання, перебування, місцезнаходженням боржника чи місцезнаходженням його майна, або за місцем проживання (місцезнаходженням) стягувача.

Не звернення державного виконавця до суду у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, а також інші дії та бездіяльність державного виконавця, пов'язані з розшуком боржника або його майна, можуть бути оскаржені у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Ст. державним виконавцем вживалося ряд заходів для виконання рішення суду однак заходи які передбачені ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» вжиті не були.

З огляду на викладене суд прийшов до висновку, що дії ст. державного виконавця ВДВС Галицького РУЮ ОСОБА_3 слід визнати неправомірними і скаргу першого заступника прокурора Івано-Франківської області слід задовольнити.

На підставі вищенаведеного, ст.1, 5, 40 Закону України «Про виконавче провадження, керуючись ст.ст. 383, 387 ЦПК України, суд,-

У х в а л и в :

Скаргу першого заступника прокурора Івано-Франківської області задовольнити.

Визнати неправомірні дії державного виконавця державної виконавчої служби Галицького районного управління юстиції Івано-Франківської області ОСОБА_3 при прийняття 27.04.2015р. постанови про повернення виконавчого документу стягувану-виконавчого листа № 2-269/2010 від 08.04.2010р. про стягнення з ОСОБА_6 в користь ПАТ «Державний ощадний банк України» 1 382 981 грн.

Скасувати постанову від 27.04.2015 року.

Зобов'язати державного виконавця ВДВС Галицького РЮУ відновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-269/2010р. від 08.04.2010р. про стягнення з ОСОБА_2 в користь ПАТ «Державний ощадний банк України» 1 382 981 грн.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Івано-Франківської області через Галицький районний суд протягом пяти днів з часу її проголошення.

Особи, які брали участь у розгляді скарги але не були присутні під час проголошення ухвали можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з часу отримання копії ухвали.

Суддя:ОСОБА_7