Придніпровський районний суд м.Черкаси
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2015 року Придніпровський районний суд м. Черкаси

В складі: головуючого судді Михальченко Ю.В.

при секретаріях ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6 про стягнення боргу,-

В с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернувся до Придніпровського районного суду м.Черкаси з позовною заявою до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики, мотивуючи його наступним, 01 вересня 20008 року між ним та відповідачем по даній справі було укладено договір позики. Відповідно до умов даного договору відповідач отримав від нього в борг кошти в сумі 700 000 гривень, строком на п»ять років до 01 вересня 2013 року на придбання квартири.

Однак в порушення договірних зобов'язань, після настання строку виконання зобов'язань грошові кошти так і не були повернуті. 01.09.2014 року ним було направлено відповідачеві вимогу, в якій він вимагав повернути борг та попередив, що у випадку ігнорування буде змушений звернутися до суду.

На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача на його користь 700000 грн. боргу та судовий збір 3654 грн

Представник позивача ОСОБА_7 в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити з підстав зазначених в позові.

Представник відповідача ОСОБА_8 в судовому засіданні позов визнала та просила задовольнити. Зазначила, що кошти були отримані в борг для придбання житла.

Представник третьої особи ОСОБА_9 та третя особа ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити. Пояснили, що в період шлюбу ніяких боргових зобов»язань у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не було, тим паче не отримували в позику кошти на придбання житла.

Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

У відповідності до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Крім того, ст. 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що 01 вересня 2008 року ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_4 в борг грошові кошти у розмірі 700 000 гривень, cтроком до 01 вересня 2013 року.

Факт позики коштів підтверджується: копією договору позики від 01.09.2008 року. 02.09.2014 року ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_4 вимогу про повернення коштів, але по даний час ОСОБА_10 боргові зобов»язання не виконав.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Ст. 525 ЦК України «одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом». Ст. 526 ЦК України «зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.» Ст.530 ЦК України «якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).»

Ст.1046 ЦК України «За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.» Ст.1047 ЦК України «Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках,коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.» Ст.1048 ЦК України «Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку

України.» Ст.1049 ЦК України «Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.»

Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13 «Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.»

У відповідності до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Як передбачено ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування

В той час, ст. 59 ЦПК України, яка регулює питання допустимості доказів, передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Третя особа не надала суду жодного належного та допустимого доказу на спростування доводів про отримання позики ОСОБА_5 Також в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, що кошти отримані в позику були витрачені на придбання житла.

Суд, оцінивши належність, допустимість доказів в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 3654 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст 11,29,509,510,525,526,530,610,612,615,629,638,1046-1050,1167 Цивільного кодексу України, ст.ст. 5,8,10,11, 57,60,61,88,212,213,215 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 борг за договором позики в сумі 700 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір в сумі 3645 грн.

Відповідно до вимог ст.209 п.3 ЦПК України повний текст рішення виготовлено 06 липня 2015 року.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано апеляційному суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м.Черкаси протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: Ю.В.Михальченко