Справа № 2-1053/11
Провадження № 6/761/708/2015
У Х В А Л А

Іменем України

31 серпня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

при секретарі Кияшко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Шевченківського районного суду м. Києва цивільну справу за заявою Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Полтавській області, заінтересовані особи : ПАТ "Дочірній банку Сбербанку Росії", ОСОБА_2 про встановлення способу і порядку виконання рішення суду, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2015 року Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Полтавській області звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даною заявою та просив встановити спосіб і порядок виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва, на підставі якого видано виконавчий лист №2-1053/11 від 12.07.2012 року, а саме : стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Дочірній банку Сбербанку Росії" заборгованості за кредитним договором у сумі 6435639,04 грн. шляхом звернення стягнення на іпотечне нерухоме майно - нежитлові приміщення загальною площею 2883,1 кв.м. за адресою : АДРЕСА_1.

Сторони в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги заяви не підлягають задоволенні виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.12.2011 року Шевченківським районним судом м. Києва ухвалено рішення у цивільній справі №2-1053/11, згідно якого позов Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанк Росії" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанк Росії" заборгованість за кредитним договором у сумі 6433819 (шість мільйонів чотириста тридцять три тисячі вісімсот дев'ятнадцять) грн. 04 коп., судовий збір в розмірі 1700,00 (одна тисяча сімсот) грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 (сто двадцять) грн., а всього підлягає стягненню: 6435639 (шість мільйонів чотириста тридцять п'ять тисяч шістсот тридцять дев'ять) грн. 04 коп., в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанк Росії", треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Маковецька Оксана Петрівна, Національний банк України про визнання договору недійсним - відмовлено.

Рішення набрало законної сили та 12.07.2012 року Шевченківським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист на примусове виконання даного рішення.

У провадженні Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Полтавській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо), належить виключно позивачеві.

Статтею 39 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема, загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Проте, відповідно до вимог Закону України « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII від 03.06.2014 року протягом дії цього Закону: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

Всі вищезазначені питання не були предметом розгляду в судовому засіданні, позивачем не пред'явлено позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до ч.1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

За наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення (ст. 373 ЦПК України).

При вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо) (п.10 Постанов Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 р. № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження».

Враховуючи обґрунтування вимог заяви, при розгляду справи не встановлено виняткових обставин для зміни способу виконання рішення суду, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.209, 210, 218, 293, 294, 373, 376 ЦПК України, ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», суд

у х в а л и в :

В задоволенні вимог заяви Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Полтавській області, заінтересовані особи : ПАТ "Дочірній банку Сбербанку Росії", ОСОБА_2 про встановлення способу і порядку виконання рішення суду - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя