Провадження № 2/0202/1221/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 червня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі:головуючого судді Слюсар Л.П.,

за участю секретаря Фісун К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1, про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 у якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь кошти у розмірі понесених витрат у розмірі 23 391,91 грн., та стягнути понесені судові витрати в сумі 243,60 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог Моторне (транспортне) страхове бюро України посилається на те, що 16.08.2011 року о 16 год. 20 хв. в м. Дніпропетровську ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Toyota Camry» з державним номерним знаком АЕ 4747 СІ, допустила зіткнення з автомобілем «Hyundai Tucson» з номерним знаком АЕ 2442АТ, під керуванням водія ОСОБА_3. На дату скоєння цієї пригоди водій ОСОБА_2 не мала чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13.10.2011 року.

В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «Hyundai Tucson» з номерним знаком АЕ2442АТ, що належить ОСОБА_3. Розмір завданих збитків, згідно Висновку № 0933/11/11 від 30.09.2011 року, завданої власнику колісного транспортного засобу марки «Hyundai Tucson» з номерним знаком АЕ2442АТ, внаслідок ДТП від 16.08.2011 року, становить 23 191,91грн. (з урахуванням ПДВ) за пошкоджений транспортний засіб.

Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою до якого було додано копію полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/1151557 (термін дії з 29.01.2011 року по 28.01.2012 року).

Договірних зобовязань між Моторним (транспортним) страховим бюро України, потерпілою особою та відповідачем не виникало.

Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування потерпілій особі у розмірі 23 191,91 грн., а також відшкодувало витрати на встановлення розміру збитків та збір документів по справі у розмірі 200,00 грн. Оскільки відповідачка добровільно не відшкодовує витрати тому вони вимушені звернутися до суду.

В судове засідання представник позивача не зявився. Відповідно до заяв просив суд розглядати справу в його відсутності та задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача відповідно до заяви просив розглядати справу за відсутністю представника та відмовити в задоволені позовних вимог. Надав заперечення на позовну заяву, де зазначив на помилковість посилання позивача на правовідносини щодо регресних вимог, вказуючи, що в даному випадку до правовідносин, що склалися між сторонами, слід застосовувати поняття суброгація. Просив застосувати строки позовної давності.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, 16 серпня 2011 року о 16 год. 20 хв. в м. Дніпропетровську ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Toyota Camry» з державним номерним знаком АЕ4747СІ, допустила зіткнення з автомобілем «Hyundai Tucson» з номерним знаком АЕ 2442 АТ, під керуванням водія ОСОБА_3, на дату скоєння цієї пригоди у водія ОСОБА_2 був відсутній чинний договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13.10.2011 року ОСОБА_2 визнано винною в скоєнні вищезазначеної ДТП та накладено адміністративне стягнення в вигляді штрафу у дохід держави в розмірі 340 гривень.

Згідно до свідоцтва про шлюб, виданого Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області виданого 05 серпня 2006 року, ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4, актовий запис №556 та її прізвище після одруження ОСОБА_4.

В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «Hyundai Tucson» з номерним знаком АЕ2442АТ, що належить на праві власності ОСОБА_3. Відповідно до висновку № 0933/11/11 від 30.09.2011 року, розмір збитків, завданих внаслідок ДТП від 16.08.2011 року власнику колісного транспортного засобу марки «Hyundai Tucson» з номерним знаком АЕ2442АТ становить 23 191,91 грн.

ОСОБА_3 не отримав відшкодування шкоди від винуватця ДТП. Власник пошкодженого автомобіля ОСОБА_3 з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою до якого було додано копію полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/1151557 (термін дії з 29.01.2011 року по 28.01.2012 року).

Договірних зобовязань між Моторним (транспортним) страховим бюро України, потерпілою особою та відповідачем не виникало.

Відповідно до п. п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно ст. 22 Закону, Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоровю та майну третіх осіб під час ДТП.

Моторне (транспортне) страхове бюро України 30 листопада 2011 року здійснило виплату відшкодування ОСОБА_3 у розмірі 23 191,91 грн., а також відшкодувало 23.11.2011 року витрати на встановлення розміру збитків та збір документів по справі у розмірі 200,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 61, 63).

Позивачем направлялася претензія відповідачу від 07.05.2012 року на адресу: 49000, м. Дніпропетровськ, вул. Ак. Образцова, буд.92 (а. с. 62).

Позивач стверджує, що має право на відшкодування збитків в порядку регресу та посилається при цьому на положення ст. 1191 ЦК України (право зворотної вимоги до винної особи). Проте, суд погоджується із доводами представника відповідача, що в даному випадку не мають місця правовідносини щодо відшкодування шкоди в порядку регресу, а має місце суброгація (перехід права вимоги від потерпілого до страхової компанії).

Відповідно до ст.993 ЦК України, так само як і ст. 27 Закону України «Про страхування» зазначає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

ДТП є юридичним фактом, що обумовлює виникнення зобов'язань - прав потерпілого на відшкодування шкоди та обов'язку винного відшкодувати завдану ним шкоду. Тобто, у потерпілого право вимоги виникає з моменту завдання йому шкоди.

Та у страховика не виникає право вимоги, яке має регресний характер ( як регресне зобовязання), а до страховика переходить вже існуюче у потерпілого право на відшкодування збитків від особи, яка заподіяла шкоду. Має місце заміна кредитора у вже існуючому зобовязанні, та відповідно перехід права вимоги.

Разом з цим, відповідно до п.27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України від 01.03.2013 р. №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» чітко внесені роз'яснення, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування.

Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. Страховик не має права вимагати від завдавала шкоди суму, яку він виплатив страхувальнику у зв'язку з порушенням умов договору страхування. Проценти, неустойка виплачуються страховиком через несвоєчасне виконання ним власного зобов'язання перед страхувальником (стаття 992 ЦК) і не можуть бути стягнуті у порядку суброгації з особи, винної в завданні шкоди. Також у порядку суброгації страховик може стягнути із завдавала шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику.

Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов'язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування.

Оскільки право ОСОБА_3 на відшкодування шкоди виникло після ДТП 16.08.2011 року і саме це право вимоги перейшло до Моторного (транспортного) страхового бюро України, то строк позовної давності визначений ст. 257 ЦК України закінчився 16 серпня 2014 року, а позовна заява до суду подана в листопаді 2014 року, що є підставою стверджувати, що позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України подана після спливу строку позовної давності.

Згідно п.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За таких обставин заява представника відповідача про застосування строку позовної давності заслуговує на увагу, а тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в задоволені позову то судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись: Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 257, 267, 993,1191 ЦК України, ст.ст. 3,7,10, 11, 57-60, 88, 169, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1, про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_5