Справа № 682/1253/15-ц
Провадження № 2/682/503/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2015 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Воробченко Л.А.

при секретарі Кушнір З.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачки ОСОБА_3

представника відповідачки ОСОБА_4

представника органу опіки і піклування Славутської РДА ОСОБА_5

представника органу опіки і піклування Славутської міської ради ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славута цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Берездівської сільської ради Славутського району Хмельницької області, треті особи Орган опіки і піклування Славутської райоонної державної адміністрації Хмельницької області та Орган опіки і піклування Славутської міської ради Хмельницької області про визначення місця проживання дітей,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, Берездівської сільської ради Славутського району Хмельницької області, треті особи Орган опіки і піклування Славутської райоонної державної адміністрації Хмельницької області та Орган опіки і піклування Славутської міської ради Хмельницької області про визначення місця проживання дітей.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що між ним та відповідачкою 21.12.2011 року шлюб розірваний, діти проживають з його матір'ю і перебувають на його утриманні.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав і пояснив, що з 27.12.2007 року перебував з відповідачкою ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають сина ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_2. 21.12.2011 року шлюб між ним та відповідачкою розірваний. Після розірвання шлюбу, у 2012 році, він залишив сімю і поїхав на заробітки. Через деякий час відповідачка, залишивши дітей з його матір'ю також поїхала на заробітки. Він часто приїжджає додому і матеріально утримує дітей. Відповідачка до дітей не приїжджала, вихованням дітей не займалася і матеріальної допомоги на утримання дітей не надавала. Він постійно працює на заробітках і зможе краще забезпечити дітей ніж відповідачка, яка не працює. Діти більш прихильні до нього, тому просить визначити місце проживання дітей з ним, але й не заперечує, щоб молодший син проживав з відповідачкою, яка забрала його і не повернула.

Представник позивача в судовому засіданні ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав і дав аналогічні пояснення викладеним в позові.

Відповідачка ОСОБА_3 позову не визнала і пояснила, що з 27.12.2007 року перебуваа з позивачем ОСОБА_1В у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають сина ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_2. 21.12.2011 року шлюб між нею та позивачем розірваний. Після розірвання шлюбу останній залишив сімю, виїхав на заробітки і матеріальної допомоги на утримання дітей не надавав, аліменти не сплачував. Вона, немаючи засобів для існування, за згодою матері бувшого чоловіка, тимчасово залишивши в неї дітей, оскільки своїх родичів немає, змушена була також поїхати на заробітки звідки часто навідувалась до дітей і матеріально утримувала їх. Коли повернулась додому, молодшого сина ОСОБА_8 змогла забрати до себе, а старшого сина ОСОБА_7 відповідач недає, забороняє з ним спілкуватись, що порушує її право як матері опікуватись своїми дітьми тому просить в позові відмовити. Виховуючи дітей вона не чинитиме перешкод позивачу у спілкуванні з дітьми та участі його у вихованні дітей.

Представник Берездівської сільської ради Славудського району Берездівський сільський голова ОСОБА_9 позовні вимоги ОСОБА_1 визнав і пояснив, що сторони розірвавши шлюб обоє виїхали на заробітки. Їх діти проживають з матірю позивача де їм забезпечені належні умови проживання. Позивач як батько дітей часто приїжджає до них. Неодноразово бачив, що приїжджала до дітей і відповідачка. Проте вважає що дітям буде краще жити там де вони живуть в с. Берездів з бабусею.

Представник Служби у справах дітей Славутської районної державної адміністрації ОСОБА_5 позову не визнала і пояснила, що діти повинні проживати з матірю ОСОБА_3, яка у звязку із скрутним матеріальним становищем їздила на заробітки і з дозволу матері позивача залишала дітей з нею де діти відвідували навчально виховний комплекс і мати навідувалась до них. Однак після повернення матері із заробітків діти повинні проживати з нею оскільки підстав позбавляти матір права опікуватись своїми дітьми немає. Вважає правильним і законним місце проживання дітей разом з іх матірю.

Представник Служби у справах дітей Славутської міської ради Хмельницької області ОСОБА_6 позову не визнала і пояснила, що діти повинні проживати з матерю ОСОБА_3, яка у звязку із скрутним матеріальним становищем їздила на заробітки і з дозволу матері позивача залишала дітей з нею, діти відвідували навчально виховний комплекс і мати навідувалась до них та надавала матеріальну допомогу Однак після повернення матері із заробітків діти повинні проживати з нею оскільки підстав позбавляти матір права опікуватись своїми дітьми немає. Вважає правильним і законним місце проживання дітей разом з іх матірю.

Заслухавши пояснення сорін, свідків, дослідивши письмові докази по справі суд приходить до переконання, що позов до задоволення не підлягає виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому щлюбі з 27.12. 2007 року. Від спільного проживання мають сина ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_2. 21.12.2011 року шлюб між сторонами розірваний і діти залишались на утриманні відповідачки. Позивач після розірвання шлюбу виїхав на заробітки і матеріальної допомоги на утримання дітей не надавав. У звязку із скрутним матеріальним становищем відповідачка, з дозволу матері позивача залишала дітей з нею і також їздлила на заробітки. Діти проживаючи з бабусею відвідували навчально виховний комплекс, а позивач і відповідачка навідувалась до них та надавали матеріальну допомогу. Однак після повернення відповідачки додому між нею та позивачем, який з дітьми також не проживає, щодо подальшого місця проживання дітей виникла суперечка.

Відповідно до акта обстеження житлових умов від 20 травня 2015 року(а.с.61) позивач ОСОБА_1 зареєстрований в будинку своєї матері в с. Берездів вул. Шевченка,4 де проживає його син ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1, який має окрему кімнату, місце для сну та виконання домашніх завдань, забезпечений одягом та продуктами харчування.

Відповідно до акта обстеження житлових умов від 26 травня 2015 року (а.с.60) відповідачка ОСОБА_3 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з співмешканцем та сином ОСОБА_8. Сімя забезпечена належним житлом де є всі необхідні меблі та побутова техніка. Є окреме місце для сну та виконання домашніх завдань, дитина забезпечена одягом та продуктами харчування.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Славутської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дітей від 27.05.2015 року (а.с.58-59) проживання дітей - ОСОБА_10,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11,ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матірю ОСОБА_3 відповідає їх інтересам.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Славутської міської ради про визначення місця проживання дітей від 05.06.2015 року (а.с.62-63) проживання дітей ОСОБА_10,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11,ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матірю ОСОБА_3 відповідає їх інтересам.

Відповідно до ч. 4 ст.29 ЦК України , місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає.

Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків.

Оскільки між матір'ю та батьком виник спір щодо місця проживання малолітніх дітей, він повинен бути вирішений відповідно до вимог ст.161 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст.161 СК України , якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов'язків, має позитивну характеристику, належні матеріально-побутові умови для забезпечення потреб дітей.

Ці обставини встановлені з актів обстеження житлово-побутових умов та висновків органів опіки та піклування Славутської районної державної адміністрації та Славутської міської ради.

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх дітей. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Відповідно до положень «Декларації про загальні засади державної політики України стосовно сім'ї та жінок», схваленої Постановою Верховної Ради України від 06 березня 1999 року, держава захищає материнство та дитинство і визнає пріоритетність інтересів матері та дитини в суспільстві та забезпечує неухильне додержання законодавства України та норм міжнародного права стосовно сім'ї та жінок.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Під час судового розгляду не встановлено будь-яких виняткових обставин, які б переконали суд у тому, що дітей необхідно залишити з батьком, який фактично з дітьми не проживає, а постійно працює на заробітках за межами району та області.

Відповідно до положень ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання.

Згідно п.1 ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Положенням принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Урахування думки дитини щодо її життя передбачає й ст. 12 Конвенції з прав дитини, в якій записано, що Конвенція зобов'язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю.

Згідно п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» згідно якої, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Сімейного кодексу України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи з рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Відповідно до вимог сімейного законодавства думка дитини віком до десяти років при вирішенні спору про участь батьків у вихованні дитини для суду не є обов'язковою. При визначенні місця проживання дитини, яка досягла десяти років, враховується її думка з ким із батьків вона бажає проживати.

Суд, приймаючи до уваги вік малолітніх ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11,ІНФОРМАЦІЯ_2, які не досягли віку 10 років, та знаходження сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 під впливом батька, не може погодитися з тим, що малолітні дити в повній мірі можуть оцінювати складні стосунки між батьком та матір'ю, які виникли у зв'язку з розв'язанням спору про визначення місця проживання дітей, подальшого ставлення колишнього подружжя один до одного та надати перевагу комусь з них. При цьому, судом встановлено, що мати дітей ОСОБА_3 своїм відношенням до дітей нічим об'єктивно себе не скомпрометувала.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Натомість позивачем по справі не надано жодних доказів того, що проживання малолітніх дітей разом із ним буде відповідати інтересам самих дітей.

Враховуючи наведене, із урахуванням віку дітей, психофізіологічних особливостей малолітніх дітей, прихильності дітей у цьому віці до матері, виходячи з балансу інтересів дітей та їх батьків, виходячи з віку та статі дітей, принципу п. 6 Декларації прав дитини, та те що малолітніх дітей не можна розлучати один із одним, суд дійшов висновку про відсутність виняткових обставини для розлучення дітей із матір'ю та визначення місця проживання дітей разом із батьком тому вважає за необхідне в позові про визначення місця проживання дітей з батьком відмовити.

На підставі наведеного, ст.ст.160,161,171 СК України, Положеннями «Декларації про загальні засади державної політики України стосовно сім'ї та жінок», схваленої Постановою Верховної Ради України від 06 березня 1999 року, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, п.1 ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, Положенням принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Сімейного кодексу України» та керуючись ст.ст.10,60,88,208,209,212-215 ЦПК України суд,

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Берездівської сільської ради Славутського району Хмельницької області, треті особи Орган опіки і піклування Славутської райоонної державної адміністрації Хмельницької області та Орган опіки і піклування Славутської міської ради Хмельницької області про визначення місця проживання дітей відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Хмельницької області через Славутський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя Воробченко Л. А.