АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Чупікової В. В.

суддів Міцнея В.Ф., Яремка В.В.

за участю секретаря Тодоряка Г.Д.

за участю представника позивача ОСОБА_1, представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Ставчанської сільської ради Хотинського району Чернівецької області про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди, завданої поширенням недостовірної інформації, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах Ставчанської сільської ради Хотинського району Чернівецької області на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 31 березня 2015 року в частині,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року позивачі звернулися до суду з позовом до Ставчанської сільської ради про захист честі та гідності, відшкодування моральної шкоди, завданої поширенням недостовірної інформації та просили стягнути з відповідача на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 5000 грн., на користь ОСОБА_5 2000 грн. моральної шкоди. Посилалися на те, що в характеристиках від 29.04.2014 року та від 29.05.2014 року на ОСОБА_4, яка видана для пред'явлення в Хотинський РВ УМВС України та Кельменецький ДРАЦС міститься недостовірна інформація, яка не відповідає дійсності, та принижує його честь та гідність, а саме: зазначено, що він ніде не працює, в шлюбі не перебуває, проживає у дворі матері з якою систематично вчиняв безпідставні скандали. Дані відомості неправдиві та спростовуються, тим, що він перебуває у шлюбі, що підтверджується копією паспорту, де є штамп про одруження, крім того він є приватним підприємцем і зареєстрований відповідно до чинного законодавства, і з матір'ю вони ніколи не сварилися і

№22ц-724/2015 рік Головуючий у 1 інстанції Руснак А.І.

Категорія 41 Доповідач Чупікова В.В.

завжди перебували у приязних стосунках, крім того на даний момент його мати проживає в Заставнівському районі та 16.07.2014 року на його ім'я мати склала заповіт, що є підтвердженням того що у них з матір'ю гарні відносини. Після ознайомлення з вказаною характеристикою у нього погіршилося загальне самопочуття, почалося безсоння, пропав апетит, став постійно нервувати, замкнувся в собі, почалися сварки в сім"ї, з"явилося почуття приниження та безпорадності, що не дає йому нормально жити та вводить в стресовий стан.

ОСОБА_5 зазначила, що ОСОБА_2 видав характеристику і на неї, яка теж містить неправдиві відомості та суперечить дійсності і принижує її честь і гідність, оскільки в характеристиці зазначено, що вона не відзначається повагою до старших людей, та що від сусідів надходять скарги на неї про порушення громадського порядку.

Вказала, що після ознайомлення з характеристикою, у неї почалося безсоння, пропав апетит, з'явилося почуття приниження та безпорадності, що не дає їй нормально жити та вводить в стресовий стан, оскільки вона вийшла заміж, проживає в сім'ї чоловіка, їй незручно перед батьками чоловіка за таку характеристику, що принижує її в очах чоловіка, родичів та сусідів.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 31 березня 2015 року позов задоволено частково.

Постановлено стягнути з Ставчанської сільської ради на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 1 200 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання відносно розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_3 в інтересах Ставчанської сільської ради подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Посилається на те, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам у справі. Під час розгляду справи судом першої інстанції не було дано належної оцінки доказам, що містяться в матеріалах справи. В суді першої інстанції позивач не представив жодного доказу, який би підтвердив, що дані характеристики були представленні (надані) у відповідні організації, установи або підприємства, що хтось, окрім позивача, ознайомився із змістом цих характеристик. В порушення вимог ч.5 ст.277 ЦК України суд першої інстанції не вказав, в які організації, установи були надані характеристики і не зазначив звідки вони мають бути відкликані.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представники відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали з підстав, викладених в ній, вважають, що позивач не довів факт поширення інформації, яка міститься в характеристиках, інформація, яка викладена в характеристиках є достовірною.

Представник позивача ОСОБА_1, апеляційну скаргу не визнала, просила її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване. Вказувала, що характеристика, яка видана для пред'явлення до Хотинський РВ УМВС України, була залучена до кримінального провадження, а характеристика, яка видана для пред'явлення до Кельменецького ДРАЦС з огляду на її зміст залишилася у її довірителя, наполягала на тому, що її довіритель не скандалить з сусідами, а має на розгляді у суді справи з приводу земельного спору, на час видачі характеристик працював волонтером у Буковинському Центрі Космоеніопсихології.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та наведені в скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив із того, що відповідач поширював недостовірну інформацію про позивача, чим заподіяв моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню.

Такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на неповному з'ясуванні обставин справи, порушує норми матеріального права, що відповідно до п.п.1, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для зміни рішення суд першої інстанції .

Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34).

Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Статтею 270 ЦК України встановлено, що відповідно до Конституції України фізична особа, зокрема, має право на повагу до гідності та честі.

Частиною 4 ст.32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до п.п.15, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді вказаної категорії справ суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин:

а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб;

б) поширена інформація стосується певної фізичної особи, тобто позивача;

в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності;

г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з ч.3 ст.277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення цією особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Викладена в характеристиці від 29.04.2014 року, яка видана для пред'явлення в Хотинський РВ УМВС України інформація про те, що позивач ОСОБА_4 в шлюбі не перебуває не відповідає дійсності, проте, на думку колегії суддів не порушує особисті немайнові права позивача, не завдає їм шкоди.

Інформація в характеристиці від 29.04.2014 року, що позивач систематично вчиняє скандали з сусідами, систематично надходять скарги від сусідів про порушення громадського порядку підтверджується повідомленням Хотинського РОВД про скарги на позивача, з якими на нього звертається сусідка ОСОБА_6 протягом 2012 -2013 років. Вказане повідомлення дуло залучене до матеріалів справи за клопотанням представників відповідача на підтвердження доводів апеляційної скарги (а.с105-106)

Представник позивача ОСОБА_1 визнала в судовому засіданні апеляційної інстанції, що позивач на час видачі характеристики від 29.04.2014 року не перебував у трудових відносинах та не був зареєстрований, як приватний підприємець. А тому інформація, що позивач не працює відповідає дійсності.

Зазначення, що позивач ОСОБА_4 за період проживання зарекомендував себе з негативної сторони, на думку колегії суддів є оціночним судженням, критичною оцінкою позивача, які не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Інформація в характеристиці від 29.04.2014 року, що позивач зі своєю матір'ю систематично вчиняв безпідставні скандали свідчить про порушенням ним принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття. Така інформація є негативною, порушує особисті немайнові права позивача тобто ганьбить його честь та гідність.

Представники відповідача належними та допустимими доказами не довели достовірність такої інформації.

Позивач на спростування цієї інформації в характеристиці надав заповіт матері на його ім'я та довіреність, якою остання уповноважила його представляти її інтереси в усіх судах, установах з правом розписуватися за неї, одержувати необхідні довідки, документи, від її імені подавати заяви скарги (а.с.36,16).

Доводи представника апелянта, що позивач не довів що характеристика була представлена (надана) у відповідні організації, установи або підприємства, що хтось, окрім нього, ознайомився із її змістом спростовуються довідкою Хотинського РОВД про долучення характеристики до матеріалів кримінального провадження(а.с.103).

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» визначено, що вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі належить позивачеві, який може обрати як загальний, так і спеціальний спосіб захисту. Позивач ОСОБА_4 обрав такий спосіб захисту свого немайнового права, як відшкодування моральної (немайнової) шкоди, і не заявляв вимог щодо відкликання з Хотинський РВ УМВС вказаної характеристики.

А тому доводи апелянта, що в порушення вимог ч.5 ст.277 ЦК України суд першої інстанції не вказав, в які організації, установи були надані характеристики і не зазначив звідки вони мають бути відкликані не заслуговують на увагу.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути спів мірним із заподіяною шкодою.

З врахуванням того, що негативна інформація, яка порушила особисті немайнові права позивача, була поширена тільки в одній характеристиці, виходячи виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності, колегія суддів приходить до висновку, що розмір стягуваної суми із Ставчанської сільської ради Хотинського району Чернівецької області на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди підлягає зменшенню з 1200(тисячі двохсот) грн. до 600(шестисот) грн.

Керуючись ст.ст. 209, 218,309 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах Ставчанської сільської ради Хотинського району Чернівецької області задовольнити частково.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 31 березня 2015 року змінити, зменшивши розмір стягуваної суми із Ставчанської сільської ради Хотинського району Чернівецької області на користь ОСОБА_4 з 1 200 (тисячі двохсот) грн. до 600 (шестисот) грн.

В решті рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 31 березня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак, може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий

Судді: