АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3867/15 Головуючий 1 інстанції Бабкова Т.В.
Справа № 645/4049/14-ц Доповідач: Овсяннікова А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

при секретарі Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» та ОСОБА_2 в особі його представника ОСОБА_3 на рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 06 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» в особі Харківської обласної дирекції до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Будтех» про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 Аваль» в особі Харківської обласної дирекції звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Будтех» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову вказано, що між ВАТ «ОСОБА_1 Аваль» (правонаступником якого є Публічное акціонерне товариство «ОСОБА_1 Аваль») та ОСОБА_2 24 травня 2007 року укладено кредитний договір № 010-2/07/1-618-07, у відповідності до умов якого відповідачу надано кошти в розмірі 83 000,00 доларів США з відсотковою ставкою за користування кредитними коштами в розмірі 13 % та датою остаточного повернення кредиту 24 травня 2014 року.

В забезпечення виконання умов кредитного договору між Банком та ТОВ «Будтех» укладено договір поруки № 010-2/07/1-618/2-07, за умовами якого поручитель на добровільних засадах бере на себе всі зобов'язання ОСОБА_2 перед Банком, а саме - повернути кредит в розмірі 83 000,00 доларів США , проценти за його користування , комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), в розмірі, строки та у випадках передбачених кредитним договором, а також виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі.

Взятих на себе зобов'язань відповідач не виконує, в зв'язку з чим станом на 18 квітня 2014 року виникла заборгованість на суму 92 421,95 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 18 квітня 2014 року є еквівалетом 1 050 478,05 грн. та яка складається з залишку заборгованості за кредитом 41 079,56 доларів США, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 38 300,42 доларів США, що становить 466 914,80 грн.; заборгованості за відсотками 39 114,64 доларів США, що становить 444 581,30 грн.; пені 12 227,75 доларів США, що становить 138 981,95 грн.

Просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ТОВ «Будтех» заборгованість за кредитним договором № 010-2/07/1-618-07 від 24 травня 2007 року в розмірі 1050478,05 грн. та судові витрати у сумі 3 654,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача уточнив суму стягнення та просив стягнути заборгованість у сумі 1037192,92 грн., а саме: заборгованість по кредиту 41079,56 доларів США; заборгованість за відсотками 38916,20 доларів США; пеня 12182,14 доларів США.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував, що виконання кредитного договору з боку ОСОБА_2 провадилося не належним чином. Проте, звертав увагу суду на те, що коштів від реалізації заставного майна, на яке як на предмет іпотеки було звернуто стягнення згідно рішення суду повинно було вистачити для погашення заборгованості за кредитним договором.

Предмет іпотеки був реалізований у 2014 році за 301000 грн., тобто за значно нижчою ціною ніж його реальною ринковою вартістю. За таких обставин відповідно до положень ст.38 Закону України «Про іпотеку» позивач повинен нести відповідальність за відшкодування різниці між ціною продажу предмету іпотеки та звичайною ціною на нього.

Представник відповідача ТОВ «Будтех» у судове засідання не зявився.

Рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 06 квітня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Будтех» про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ІН 0) на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» (р/р 290921074 в Харківській обласній дирекції «ОСОБА_1 Аваль», МФО 350589, ) заборгованість за кредитним договором № 010-2/07/1-618-07 від 24 травня 2007 року у розмірі 92177, 90 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18 квітня 2014 року становить 1 037 192 грн. 92 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ІН 0) на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» (р/р 361937 в Харківській обласній дирекції ОСОБА_1 Аваль», МФО 350589, ) судовий збір у розмірі 3 654 грн. 00 коп.

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будтех» про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» просить рішення суду змінити, стягнути заборгованість за кредитним договором у сумі 1050478,05 грн. солідарно з ОСОБА_2 та ТОВ «Будтех».

Вказує що умовами договору поруки передбачено, що порука припиняється, якщо ОСОБА_1 в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання боргового зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Строк виконання зобовязання за кредитним договором закінчився 24 травня 2014 року, тому позовна давність предявлення вимоги до Поручителя почала свій перебіг з цієї дати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову.

Зазначає, що предмет іпотеки був проданий з порушенням процедури реалізації іпотечного майна за значно нижчою ціною від дійсної вартості іпотечного майна, тому сума від продажу виявилася недостатньою.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 29 травня 2013 року про звернення стягнення на предмет іпотеки оскаржується в касаційному порядку.

Умови, створені позивачем, фактично призвели до збільшення суми заборгованості, хоча він вважав достатнім вартості іпотечного майна для погашення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг вважає, що скарги не підлягають задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 24 травня 2007 року між ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 010-2/07/1-618-07, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав кредит у сумі 83000 доларів США зі сплатою 13% річних з остаточним поверненням кредиту до 24 травня 2014 року.

24 травня 2007 року між ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» та ТОВ «Будтех» укладено договір поруки № 010-2/07/1-618/2-07, відповідно до умов якого товариство відповідає у повному обсязі за виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору.

ОСОБА_2 не в повному обсязі та несвоєчасно виконував умови договору, а з грудня 2009 року виплати припинив взагалі.

Відповідно до вимог ст.ст. 1054 ч.1; 1055 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Станом на 18 квітня 2014 року у ОСОБА_2 утворилась заборгованість у розмірі 92177,90 доларів США, що за курсом НБУ становить 1 037 192 грн. 92 коп.

Стягуючи цю суму з відповідача суд першої інстанції обґрунтовано виходив з тих обставин, що заборгованість мається і вона підлягає стягненню у судовому порядку, оскільки добровільно цю суму ОСОБА_2 не сплачує.

Заперечуючи проти рішення суду в цій частині представник відповідача посилається на те, що рішенням суду від 29 травня 2013 року звернуто стягнення на предмет іпотеки.

На виконання цього рішення обєкт іпотеки проданий за ціну, значно нижчу від реальної ціни і в такому випадку ОСОБА_1 повинен нести відповідальність за відшкодування різниці між ціною продажу та звичайною ціною.

Погодитись з такими запереченнями не можна.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 29 травня 2013 року про звернення стягнення на предмет іпотеки набрало законної сили і було виконано, тобто, реалізовано предмет іпотеки.

Кошти від продажу іпотечного майна зараховані ОСОБА_2 у часткове погашення заборгованості, що не оспорюється сторонами і позов предявлено за вирахуванням цієї суми.

Відсутні підстави і для задоволення апеляційної скарги Банку.

Відповідно до ст.ст. 553 ч.1; 554 ч.1,2; 559 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Як пояснив представник Банку з грудня 2009 року ОСОБА_2 взагалі не проводив виплати по кредитному договору.

Пунктом 4.1. договору поруки визначено, що цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами(дата договору) і діє до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором. Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобовязань в повному обсязі.

Також порука припиняється, якщо ОСОБА_1 в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання боргового зобовязання не предявить вимоги до поручителя(п.4 ст. 559 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог ст.ст. 256, 257, 253, 254 ч. 1,3 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Останній платіж ОСОБА_2 здійснено у грудні 2009 року; з позовом ОСОБА_1 звернувся у травні 2014 року, тобто, поза межами оговореного трирічного строку.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано відмовив Банку у солідарному стягненні суми заборгованості із ТОВ «Будтех».

Рішення ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права; підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» та ОСОБА_2 в особі його представника ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 06 квітня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: