Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/2894/14-ц
Провадження № 2/480/253/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Миколаївський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Войнарівського М.М.

при секретарі Шилан Д.О.,

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши 05 березня 2015 року в місті Миколаєві у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 обласної психіатричної лікарні № 2 про визнання звільнення згідно наказу № 146-к, виданого 11.11.2014 року керівництвом ОСОБА_4 обласної психіатричної лікарні № 2 неправомірним та звільнення за власним бажанням та стягнення грошової компенсації за завдану моральну шкоду.

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 обласної психіатричної лікарні № 2 про визнання звільнення згідно наказу № 146-к, виданого 11.11.2014 року керівництвом ОСОБА_4 обласної психіатричної лікарні № 2 неправомірним та звільнення за власним бажанням та стягнення грошової компенсації за завдану моральну шкоду.

В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що з 21 жовтня 2014 року на підставі рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області по справі № 480/2150/14-ц від 20.10.2014 головним лікарем ОСОБА_4 обласної психіатричної лікарні №2 згідно із наказом за № 138-к., був поновлений на посаді сестри медичного стаціонару відділення №8., з вищезазначеним наказом ознайомлений не був. 22.10.2014 року адміністрація лікарні відправила на адресу його проживання листа, з наказом про поновлення на роботі та супровідним листом. Даний лист 23.10.2014 отримав неповнолітній син позивача, (що суперечить постанові Кабінету Міністрів України від 05.09.2009 № 270), таким чином позивача в належній формі не повідомили про наказ щодо поновлення на роботі та не ознайомили з графіком змін. Факт підтверджується листом-відповіддю з Укр. Пошти. Позивач безпосередньо в період з 22.10.2014 по 26.10.2014 проживав за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, так як був залучений до роботи у 127-му виборчому окрузі як член виборчої комісії, не знаючи про поновлення на роботі, що підтверджується довідкою ДВК. 24.10.2014 року в телефоній розмові з медсестрою ОСОБА_5 лише дізнався про наявні зміни чергування 22.10.2014 року, 23.10.2014 року, 26.10.2014 року.

В звязку з викладеним позивач вважає, що його звільнено за п. 4 ст. 40 КЗпП України незаконно, так як адміністрацією лікарні порушено порядок дій про звільненні працівника, а саме позивач не був належним чином під особистий підпис ознайомлений з наказом про відновлення на роботі, про графік виходу на зміну теж не був інформований ні завідуючим відділенням, ні старшою медсестрою під особистий підпис та участь у роботі виборчої дільниці не є прогулом без поважних причин згідно законодавства України.

В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, в задоволенні позовних вимог просив відмовити повністю подавши письмові заперечення на позов в яких зазначив, що позовні вимоги не відповідають Закону, оскільки діюче законодавство не передбачає звільнення працівника рішенням суду, крім того позивач не ставить вимогу про поновленні його на роботі, стосовно вимоги про відшкодування моральної шкоди вітсутне обґрунтування в чому вона полягає та її розмір. Крім того 20.10.2014 року Миколаївський районний суд Миколаївської області виніс рішення у справі № 480/2150/14-ц яким ОСОБА_1 поновлено на посаді сестри медичного стаціонару відділення № 8 ОСОБА_4 обласної психіатричної лікарні № 2, вказане рішення оголошено в присутності сторін та позивачу ОСОБА_1 судом розяснено про зобовязання негайного виконання рішення в частині поновлення на роботі. У відповідності до вказаного рішення суду відповідачем МОПЛ № 2 21.10.2014 року винесено наказ № 138-к про поновлення на роботі ОСОБА_1 22.10.2014 року ОСОБА_1 направлено наказ № 138-к про поновлення на роботі. На роботу позивач ОСОБА_1 після оголошення рішення суду 20.10.2014 року зявився лише 27.10.2014 року причиною відсутності на роботі обґрунтував, що не знав про його поновлення на роботі та про поставлення в зміни та повідомив, що приймав участь у виборах як член ДВК.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 повідомив, що працює в МОПЛ № 2 на посаді сестри медичного стаціонару, 23.102014 року він зателефонував ОСОБА_1 та повідомив, що в останнього стоїть зміна 23.10.2014 року. ОСОБА_1 запитав чи є у нього зміна 24.10.2014 року на, що ОСОБА_6 повідомив, що дізнається завтра так як знаходиться не на роботі. Коли 24.10.2014 року зателефонував ОСОБА_1 ОСОБА_6 підтвердив, що в ОСОБА_1 стоїть зміна 24.10.2014 року.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 повідомила, що працює в МОПЛ № 2 в.о. головної медичної сестри, особисто з ОСОБА_1 не спілкувалась, але їй відомо зі слів в.о. головної медичної сестри ОСОБА_8 яка працювала на той час, що остання розмовляла з ОСОБА_1 та він знав про поновлення на роботі та про робочі зміни.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків , дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач 20.10.2014 року згідно рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області у справі № 480/2150/14-ц поновлено на посаді сестри медичного стаціонару відділення № 8 ОСОБА_4 обласної психіатричної лікарні № 2, вказане рішення оголошено в присутності сторін та позивачу ОСОБА_1 судом розяснено про зобовязання негайного виконання рішення в частині поновлення на роботі. 21.10.2014 року в.о. головного лікаря МОПЛ № 2 ОСОБА_9 винесено наказ № 138-к про поновлення на роботі ОСОБА_1 22.10.2014 року ОСОБА_1 направлено супровідний лист за підписом в.о. головного лікаря МОПЛ № 2 ОСОБА_9Г та наказ № 138-к про поновлення на роботі. Вказані дії свідчать про добровільне та належне виконання рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 20.10.2014 року у справі № 480/2150/14-ц про поновлення на посаді сестри медичного стаціонару відділення № 8 ОСОБА_4 обласної психіатричної лікарні № 2 ОСОБА_1

Наказом № 146-к від 11.11.2014 року звільнено з роботи позивача сестру медичного стаціонару відділення № 8 ОСОБА_4 обласної психіатричної лікарні № 2 ОСОБА_1 за п.4ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин. Позивач з наказом про звільнення був ознайомлений 12.11.2014 року, про свідчить підпис останнього в наказі про ознайомлення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу ( в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Як вбачається із матеріалів справи, та сам позивач не заперечує щодо відсутності на робочому місті з 21.10.2014 по 27.10.2014 року аргументуючи відсутністю належного повідомлення його адміністрацією МОПЛ № 2 про поновлення на роботі.

Згідно витягу з протоколу зборів членів профспілкового комітету ОСОБА_4 облпсихлікарні № 15 від 07 листопада 2014 року, надано згоду на звільнення сестри медичного стаціонару відділення № 8 ОСОБА_4 обласної психіатричної лікарні № 2 ОСОБА_1 за прогул без поважної причини, згідно п.4 ст. 40 КЗпП України.

Звільнення за скоєння прогулу (у тому числі і за відсутність на роботі більше трьох годин упродовж робочого дня) являється дисциплінарним стягненням і має здійснюватися з додержанням правил, встановлених для застосування дисциплінарних стягнень.

Згідно ч.1 ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуються час звільнення працівника від роботи у зв»язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт прогулу позивачем ОСОБА_1 без поважних причин, що могло бути підставою для розірвання з ним трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. При цьому звільнення позивача проведено у встановлені законодавством терміни та в порядку передбаченому чинним заководавством.

Оцінюючи обставини та причини не зявлення на роботу вказані позивачем, суд не вважає їх поважними та встановив відсутність обставин та причин які унеможливлювали виконання позивачем рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області у справі № 480/2150/14-ц від 20.10.2014 року про поновлення на посаді сестри медичного стаціонару відділення № 8 ОСОБА_4 обласної психіатричної лікарні № 2 ОСОБА_1

Оскільки звільнення позивача було проведено з додержанням вимог Закону, підстав задоволення позовних вимог про визнання звільнення згідно наказу № 146-к, виданого 11.11.2014 року керівництвом ОСОБА_4 обласної психіатричної лікарні № 2 неправомірним та звільнення позивача за власним бажанням.

Враховуючи, що суд прийшов до висновку про необхідність відмовити в задоволенні вимог позивача про визнання неправомірним та звільнення за власним бажанням, не підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

На підставі викладеного в задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, п. 4 ст. 40 КзпП України, суд -

В и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 обласної психіатричної лікарні № 2 про визнання звільнення згідно наказу № 146-к, виданого 11.11.2014 року керівництвом ОСОБА_4 обласної психіатричної лікарні № 2 неправомірним та звільнення за власним бажанням та стягнення грошової компенсації за завдану моральну шкоду, відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області в порядку передбаченому ст.ст. 294, 296 ЦПК України. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_10

05.03.2015