Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/6178/15-ц Головуючий у 1-й інст. Єригіна І. М.
Категорія 2 Доповідач Павицька Т. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Миніч Т.І., Трояновської Г.С.,

при секретарі судового

засідання Ковальській Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Житомирської міської ради, ОСОБА_4 про визнання недійсним рішення та свідоцтва про право власності на землю, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на ухвалу судді Богунського районного суду м.Житомира від 08 травня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Житомирської міської ради, ОСОБА_4, в якому просили визнати недійсним рішення сорок четвертої сесії Житомирської міської ради шостого скликання «Про передачу у власність та оренду земельних ділянок громадянам під існуючим нерухомим майном» від 20.03.2015 року №883 в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок та безоплатної передачі ОСОБА_4 у власність (приватизації) земельної ділянки площею 0,0409 га по АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_1; визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно №36468642 від 20.04.2015 року на земельну ділянку площею 0,0409 га по АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) видане ОСОБА_4

Ухвалою судді Богунського районного суду м.Житомира від 08 травня 2015 року відмовлено ОСОБА_2, ОСОБА_3 у відкритті провадження по справі.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати ухвалу судді та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відмовляючи у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення та свідоцтва про право власності на землю суддя першої інстанції виходив з того, що позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а підлягає розгляду в порядку адміністративного.

Такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права з огляду на нижченаведене.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 80 ЗК установлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

За змістом статей 2 та 5 ЗК Рада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

Судом першої інстанції залишино поза увагою те, що у відносинах, які склалися між сторонами, Житомирська міська рада як власник землі вільна у виборі суб'єкта щодо передачі у власність земельної ділянки в порядку, встановленому законом, при цьому вона не здійснювала владних управлінських функцій.

Ураховуючи наведене, суд дійшов помилкового висновку, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, може бути розглянуто за правилами КАС.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

За таких обставин ухвала судді підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 312, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу судді Богунського районного суду м.Житомира від 08 травня 2015 року скасувати, а питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді