Ухвала

іменем україни

26 червня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

Журавель В.І.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 5 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_4, управління освіти Дніпровської в м. Києві державної адміністрації, третя особа - відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві, про виключення майна з опису,

в с т а н о в и в:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із указаним позовом, мотивуючи його тим, що 18 грудня 2013 року державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва відкрито виконавче провадження про примусове виконання наказу № 910/5164/13 Господарського суду м. Києва від 2 грудня 2013 року про стягнення суми боргу у розмірі 349 655 грн 30 коп. із ОСОБА_4

22-23 квітня 2014 року ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві було проведено опис та накладено арешт на рухоме майно - автомобільне скло, про що складено акт опису й арешту майна.

Посилався на те, що дане скло належить йому, проте перебувало ФОП ОСОБА_4 на підставі договору комісії № 05/11/2013-2 від 5 листопада 2013 року, укладеного між ними.

Враховуючи наведені обставини, просив виключити автомобільне скло із акта опису й арешту майна від 22-23 квітня 2014 року, зняти арешт із належного йому рухомого майна та повернути його.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 5 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 28 травня 2015 року, ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, який діє через свого представника ОСОБА_2, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення його позову, мотивуючи свою вимогу порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження по вищевказаній справі слід відмовити, виходячи з наступного.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності рішень судів попередніх інстанцій.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суди правильно застосували правові норми та ухвалили правильні по суті рішення, підстав для скасування яких не вбачається.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, із висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно застосувавши положення ст. ст. 328, 572, 585, 590, 1011 ЦК України, ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», на підставі поданих сторонами доказів, виходив із того, що позивач не довів, що спірне майно належить йому на праві власності, а відтак воно не може бути виключене із акта опису й арешту майна державного виконавця.

Доводи заявника зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте в силу ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_3 до суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_4, управління освіти Дніпровської в м. Києві державної адміністрації, третя особа - відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві, про виключення майна з опису.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Журавель