Справа № 515/1256/15-ц
Провадження № 2/515/1681/15
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Семенюк Л.А.

при секретарі Унгурян Т.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката - ОСОБА_2

відповідача представника Борисівської сільської ради

Татарбунарського району Одеської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Борисівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до Борисівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, посилаючись на слідуючі обставини.

03 жовтня 2014 року в селі Борисівка Татарбунарського району Одеської області померла бабуся позивачки ОСОБА_3.

Після її смерті на території Борисівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області залишилась земельна ділянка площею 6,02 га, засвідчена Державним актом на право приватної власності на землю серії ІУ-ОД № 022182 від 16.07.2004 року.

За життя, а саме 22.05.2014 року спадкодавець зробила розпорядження на випадок своєї смерті, яким заповіла позивачці земельну ділянку площею 6.02 га , засвідчену Державним актом на право приватної власності на землю ІУ-ОД №022182. Спадкоємців, які б мали право успадкувати обовязкову долю в спадщині немає.

Після смерті ОСОБА_3., позивачка звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті спадкодавця, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по заповіту у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку, а також не наданням достатніх доказів постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Незважаючи на ці обставини, воля спадкодавця була зафіксована письмовим доказом-заповітом, в якому зазначено, що вона заповіла за життя позивачці належну їй на праві власності земельну ділянку, заповіт внесений в спадковий реєстр. Ніхто з часу смерті спадкодавця ОСОБА_3 заповіт не оспорював, в тому числі і спадкоємці першої черги.

За таких обставин, позивачка звернулася з вказаним позовом до суду про визнання за нею права власності на земельну ділянку по праву успадкування по заповіту.

Позивачка та її представник в судове засідання не з'явились, але направили до суду заяву з проханням справу заслухати у їх відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги.

Представник Борисівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, вважаючи їх обґрунтованими та законними.

Дослідивши матеріали справи, суд вбачає правові підстави для задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 387891 від 03.10.2014 року (а.с.4), ОСОБА_3 померла 03 жовтня 2014 року.

Із заповіту від 22.05.2014 року (а.с.5) вбачається, що позивачка є спадкоємцем по заповіту на земельну ділянку, належну на праві власності спадкодавцю ОСОБА_3, засвідчену Державним актом на право приватної власності на землю серії 1У-ОД №022182.

Як вбачається з витягу з технічної документації про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки № П-499/0-228/6-15 від 23.06.2015 року (а.с.6), вартість земельної ділянки площею 6,02 га, що належить ОСОБА_3 згідно Державного акту серії ІУ-ОД за № 022182, складає 128239,95 грн.

Копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ОД за № 022182 від 16.07.2004 року (а.с.7-8) підтверджується, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 6,02 га, розташованої на території Борисівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Із довідки № 317 від 09.07.2015 року, виданої Борисівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області, вбачається, що позивачка проживала разом з спадкодавцем ОСОБА_3 за однією адресою та вели спільне господарство (а.с.11).

З листа нотаріуса №01-16 від 09.07.2015 року (а.с.12) слідує, що позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по заповіту у звязку з втратою нею 6-місячного строку для прийняття спадщини, не наданням доказів сумісного проживання зі спадкодавцем та відсутністю правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку.

Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 31.07.2015 року (а.с.23) вбачається, що після смерті спадкодавця ОСОБА_3, померлої 03.10.2014 року, відкрита спадкова справа приватним нотаріусом ОСОБА_4 за №166/2015, на підставі заяви ОСОБА_1 від 09.07.2015 року (а.с.24).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/.

Частина перша статті 1223 ЦК України передбачає право на спадкування осіб, визначених у заповіті.

Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Частиною третьою вказаної статті передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.4 ст.203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Судом встановлено, що в звязку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини та відсутності доказів сумісного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, не наданням правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку, приватним нотаріусом ОСОБА_4 відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане нерухоме майно.

Однак, в судовому засіданні знайшов підтвердження факт сумісного проживання на час відкриття спадщини спадкодавця ОСОБА_3 з позивачкою ОСОБА_1, що підтверджується належними та допустимими доказами (а.с.11), дослідженими судом.

За таких обставин, враховуючи, що воля спадкодавця ОСОБА_3 була зафіксована письмовим доказом - заповітом, в якому зазначено, що вона заповіла за життя позивачці земельну ділянку площею 6,02 га, розташовану на території Борисівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, що не заперечує відповідач в наданій до суду заяві (а.с.28), заповіт внесений в спадковий реєстр і ніхто з часу смерті спадкодавця заповіт не оспорював, в тому числі і спадкоємці першої черги, отримати правовстановлюючий документ після смерті спадкодавця позивачка позбавлена можливості, суд вважає, що за останньою може бути визнано право власності, як спадкоємцем по заповіту, на земельну ділянку площею 6,02 га, розташовану на території Борисівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, яка належала на праві приватної власності ОСОБА_3, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ОД № 022182, виданого 16.07.2004 року.

Керуючись ст.ст. 203, 328, 1216, 1217, 1223, 1233, 1234, 1235, 1247, 1268 ЦК України, ст.ст.11, 15, 58-60, 197, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Борисівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, як спадкоємцем по заповіту, право власності на земельну ділянку площею 6,02 га, розташовану на території Борисівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ОД № 022182, виданого 16.07.2004 року ОСОБА_3, померлої 03 жовтня 2014 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Семенюк