АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Єлізаренко І.А., Ремеза В.А.

за участю секретаря Видюкової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання відмови в поверненні вкладу та процентів такою, що не відповідає вимогам закону та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ "Приватбанк" про визнання відмови у поверненні вкладу та процентів такою, що не відповідає вимогам закону та зобов»язання вчинити певні дії, мотивуючи тим, що 14 вересня 2012 року між ним та ПАТ КБ "Приватбанк" був укладений депозитний договір №SAMDN8600, вклад «Мультивалютний накопичувальний,12 місяців», за умовами якого ним було внесено на особистий рахунок НОМЕР_3 грошові кошти в розмірі 42000,00 доларів США з відсотковою ставкою 10% річних на строк 12 місяців (365 днів по 14.09.3013 року). 14.09.2013 року договір №SAMDN8600 був автоматично пролонгований. Крім того, в подальшому позивач поповнював депозитний вклад. У березні 2014 року позивач звернувся до відповідача з вимогою щодо здійснення конвертації гривні-долар США, однак, конвертацію здійснено не було. 17.03.2014 року позивачем було здійснено заяву, у телефонному режимі, щодо здійснення конвертації з гривні у долар США, а в разі її не виконання просив розірвати договір з ініціативи банку у зв»язку з невиконанням зобов»язань за договором. Договір розірвано не було. 15 серпня 2014 року на адресу відповідача направлено письмову претензію з вимогами перевести обслуговування за місцем реєстрації його проживання, повернути грошові кошти за депозитом та нараховані відсотки, здійснити конвертацію за курсом 10 грн.10 коп. заявленої суми 108 369 грн. 25 коп. 29.08.2014 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ "Приватбанк" з письмовою заявою щодо не продовження терміну дії договору та повернення грошових коштів за депозитним договором та нарахованих відсотків. Відповідями банку, йому фактично було відмовлено у видачі коштів та виконанні інших вимог.

Посилаючись на те, що відповідач, після закінчення строку вкладу грошові кошти так і не повернув, позивач просив визнати відмову відповідача в повернені суми вкладу та процентів по ній такою, що не відповідає вимогам закону; зобов'язати ПАТ КБ "Приватбанк" здійснити конвертацію валюти у розмірі 108 369грн. 25 коп. в долари США за курсом 10грн.10оп.; зобов'язати банк повернути вклад згідно умов договору № SAMDN8600 від 14.09.2012р. у розмірі 71 727,84 доларів США; зобов'язати ПАТ КБ "Приватбанк" нарахувати та виплатити позивачу проценти по вкладу в розмірі, передбаченому п. 1 Договору, тобто 8% річних по вкладу у доларах та 18% річних по вкладу у гривнях від суми вкладу за весь час користування ПАТ КБ "Приватбанк" грошима позивача, а саме, з 14.09.2012р. по день виплати банком всієї суми вкладу повністю. Сума процентів становить 4 109, 16 дол. США та 26 862грн. 76коп.; зобов'язати ПАТ КБ "Приватбанк" здійснити належні виплати грошових коштів одним платежем протягом одного банківського дня готівкою; стягнути з банку судові витрати та виграти, пов'язані з переїздом до м. Дніпропетровська та винайманням житла; зобов'язати ПАТ КБ "Приватбанк" нарахувати та виплатити проценти в розмірі, передбаченому п. 1 Договору, тобто 8% річних по вкладу у доларах США та 18% річних по вкгіаду у гривнях від суми вкладу за весь час користування ПАТ КБ "Приватбанк" грошима, за кожен день прострочення виплати вкладу з 15.09.2014р. згідно договору № № SAMDN8600 від 14.09.2012р.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2015 року у задоволенні позовних вимоги було відмовлено.

Судовий збір, сплачений позивачем ОСОБА_2, у розмірі 3 654 грн., вирішено повернути ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні судового рішення, неповне з'ясування судом обставин у справі, у зв'язку з чим ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, районний суд посилався на те, що позивачем не було надано належних доказів наявності депозитного вкладу та його розміру, крім того, суд послався на те, договір банківського вкладу, зобов'язання за яким є предметом даного спору, укладався на території АР Крим, яка була окупована Російською Федерацією, тому до припинення окупації ПАТ КБ «Приватбанк» не може відповідати за даним позовом.

Проте, погодитись з такими висновками суду не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, що 14 вересня 2012 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ "Приватбанк" у відділенні, що розташоване в АР Крим, був укладений депозитний договір №SAMDN8600, вклад «Мультивалютний накопичувальний,12 місяців», за умовами якого позивачем було внесено на особистий рахунок НОМЕР_3 грошові кошти в розмірі 42000,00 доларів США з відсотковою ставкою 10% річних на строк 12 місяців (365 днів) по 14.09.3013 року включно.

Зазначені кошти були внесені на депозитний рахунок шляхом безготівкового перерахування коштів, що підтверджується платіжним дорученням № від 14 вересня 2012 року (т.1 а.с. 189).

Крім того, в подальшому позивач поповнював депозитний вклад шляхом автоматичного зарахування коштів, що підтверджено наданими оригіналами касових чеків: -касовий чек ПАТ «Приватбанк» від 13.02.2013 про внесення 3 тис. 800 доларів США (оригінал);- касовий чек ПАТ «Приватбанк» від 13.05.2013 про внесення 1 тис. доларів США (оригінал); - касовий чек ПАТ «Приватбанк» від 28.08.2013 про внесення 14 тис. 893 доларів США (оригінал); - касовий чек ПАТ «Приватбанк» від 17.09.2013 про внесенні 307 доларів США (оригінал); - касовий чек ПАТ «Приватбанк» від 18.02.2014 про внесенні 1 тис. 200 доларів США (оригінал);

Касовий чек ПАТ «Приватбанк» від 27.11.2013 про внесенні 11 тис. 585 гривень (оригінал);

Касовий чек ПАТ «Приватбанк» від 10.01.2014 про внесенні 10 тис. 123 гривень (оригінал);

Касовий чек ПАТ «Приватбанк» від 27.01.2014 про внесенні 8 тис. гривень (оригінал) (т.1а.с. 181-188).

14.09.2013р. договір було автоматично пролонговано.

У подальшому, 15.03.2014р. позивачем було подано заявку про конвертацію валюти 108 369грн. 25коп. в долари США по курсу на день подання заявки 10грн. 10коп. Однак, відповідачем було відмовлено у здійсненні вказаної операції, посилаючись на збій у системі.

17.03.2014 року позивачем було здійснено заяву, у телефонному режимі, щодо здійснення конвертації з гривні у долар США, а в разі її не виконання просив розірвати договір з ініціативи банку у зв»язку з невиконанням зобов»язань за договором. Однак, вимогу виконано не було та Договір розірвано не було.

Протягом квітня-серпня 2014 року позивач неодноразово звертався на гарячу лінію Приватбанк з вимогою розблокувати картку для виплат та повернути грошові кошти у зв»язку з закінченням дії депозиту.

15 серпня 2014 року на адресу відповідача направлено письмову претензію з вимогами перевести обслуговування за місцем реєстрації його проживання, повернути грошові кошти за депозитом та нараховані відсотки, здійснити конвертацію за курсом 10 грн.10 коп. заявленої суми 108 369 грн. 25 коп.

22.08.2014 року позивачем було відправлено претензію на «гарячу лінію» ПАТ КБ "Приватбанк" відносно його рахунків, на що було отримано відповідь, про знаходження його питання на контролі.

29.08.2014 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ "Приватбанк" з письмовою заявою щодо не продовження терміну дії договору та повернення грошових коштів за депозитним договором та нарахованих відсотків. Відповідями банку, йому фактично було відмовлено у видачі коштів та виконанні інших вимог.

В подальшому, позивач просив банк повернути йому грошові кошти, передані за договором "Мультивалютний". Проте, банк і на теперішній час відмовляється це зробити.

Згідно копії довідки № 150608/873 від 08.06.2015 року та виписки по особовим рахункам НОМЕР_4 та НОМЕР_3 сума коштів за вказаним вкладом станом на 27 вересня 2014 року становила: по особовому рахунку НОМЕР_4 - 108 369,25 грн. (т.1 а.с. 197-200); по особовому рахунку НОМЕР_3 - 60998,22 долари США (т.1 а.с. 201-205).

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до вимог ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або інший дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно до положень ст.1058 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року №492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за №1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (п.1.8. Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (п.1.9. Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (п.1.10. Інструкції).

Пункт 10.1. Інструкції передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Пунктом 2.9 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою Правління Національного банку України 01 червня 2011 року №174, зареєстрованої в Міністерстві і юстиції України 25 червня 2011 року за №790/19528 (далі - "Інструкція"), встановлено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп "вечірня" чи "післяопераційний час"), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним і підписом САБ.

Аналіз зазначених правових норм дозволяє дійти висновку, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах №6-118цс14 від 29 жовтня 2014 року, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Крім того, розглядаючи справу "Золотас проти Греції", Європейський суд чітко вказав, що особа, яка розмістила грошову суму в банку, передала йому право використання цієї суми, банк був зобов'язаний зберігати її, й у разі використання з метою одержання прибутку мав повернути еквівалентну суму вкладникові після припинення дії угоди. Отже, власник рахунку міг вважати, що його вклад у банку в безпеці, особливо при отриманні відсотків. Власник рахунку правомірно вваж аж, що буде повідомлений про ситуацію, яка загрожує суті угоди з банком і його фінансовим інтересам, щоб він міг завчасно зробити дії відповідно до закону та зберегти право на захист свого майна. Подібні довірчі відносини характерні для банківських операцій та банківської справи.

Відмовляючись повернути кошти, що належать клієнтові, банк порушує також і положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також Першого протоколу, ратифікованих Україною. В абз.1 ст.1 протоколу вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч.1 ст.1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час.

Статтею 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання.

Статтями 10,60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підтвердження того факту, що сторонами дійсно було укладено договір банківського вкладу (депозиту) позивачем надано оригінали: договору № SAMDN8600 від 14 вересня 2012 року (т.1.а.с.190); платіжного доручення № від 14 вересня 2012 року, яке містить електронний підпис банку PAGR.AGP24080 та штам і підпис працівника філії «Кримське регіональне управління ПАТ КБ «Приватбанк» - Осіпова Д.Р. (т.1.а.с.189); -касовий чек ПАТ «Приватбанк» від 13.02.2013 про внесення 3 тис. 800 доларів США (оригінал);- касовий чек ПАТ «Приватбанк» від 13.05.2013 про внесення 1 тис. доларів США (оригінал); - касовий чек ПАТ «Приватбанк» від 28.08.2013 про внесення 14 тис. 893 доларів США (оригінал); - касовий чек ПАТ «Приватбанк» від 17.09.2013 про внесенні 307 доларів США (оригінал); - касовий чек ПАТ «Приватбанк» від 18.02.2014 про внесенні 1 тис. 200 доларів США (оригінал);- касовий чек ПАТ «Приватбанк» від 27.11.2013 про внесенні 11 тис. 585 гривень (оригінал); - касовий чек ПАТ «Приватбанк» від 10.01.2014 про внесенні 10 тис. 123 гривень (оригінал);-касовий чек ПАТ «Приватбанк» від 27.01.2014 про внесенні 8 тис. гривень (оригінал) (т.1а.с. 181-188).

Зазначені документи, на думку колегії суддів, є належними доказами, в розумінні ч.2 ст.59 ЦПК України.

Спірний договір, платіжне доручення та касові чеки мають усі необхідні реквізити, а відтак, банк зобов'язаний виплатити вкладнику депозит і проценти на вклад на умовах та в порядку, встановлених договором банківського вкладу.

Колегія суддів не приймає в якості належного та допустимого доказу розміщення на вказаних рахунках суми коштів довідки № 150608/873 від 08.06.2015 року та виписки по особовим рахункам НОМЕР_4 та НОМЕР_3, що сума коштів за вказаним вкладом станом на 27 вересня 2014 року становила: по особовому рахунку НОМЕР_4 - 108 369,25 грн. (т.1 а.с. 197-200); по особовому рахунку НОМЕР_3 - 60998,22 долари США (т.1 а.с. 201-205), оскільки, відокремлений підрозділ ПАТ КБ «Приватбанк» на території АРК та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність, після окупації АРК та міста Севастополя.

Колегія суддів вважає безпідставними та такими, що суперечать вимогам закону та обставинам по справі висновки місцевого суду стосовно того, що ПАТ КБ "Приватбанк" не може відповідати за договорами банківського вкладу, укладеними на території АР Крим до припинення її окупації, а також з того, що зобов'язання за такими договорами виконує автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників».

Відповідно до ст.1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території" тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Невиконання ПАТ КБ "Приватбанк" своїх договірних зобов'язань по своєчасному і належному поверненню банківського вкладу є порушенням умов договору банківського вкладу і наведених норм Цивільного кодексу України.

Відповідачем не доведено суду, що їх дії щодо неповернення зазначених сум позивачу відповідають вимогам укладених договорів або закону.

Крім того, довідкою від 17.06.2015 року № 9653, наданою АНО «Фонд захисту вкладників» підтверджено, що станом на 08 червня 2015 року ОСОБА_2 не звертався до АНО «ФЗВ» із заявою про згоду на придбання прав (вимог) по вкладам (рахункам), відкритим у ПАТ КБ «Приватбанк» та компенсаційні виплати йому не здійснювались.

Наведене свідчить про наявність у банку обов»язку виплатити вкладнику суму депозиту.

На наведені факти місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини не встановив, що призвело до неправильного вирішення спору та ухвалення незаконного рішення.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з наданих виписок по депозитному рахунку сума коштів на день закінчення строку 14 вересня 2014 року становила: по особовому рахунку НОМЕР_4 - 29 708,00 грн. (т.1 а.с. 182-184); по особовому рахунку НОМЕР_3 - 63 200,00 долари США (т.1 а.с. 181, 185-189).

Період нарахування суми відсотків з 15.09.2013 року по 14.09.2014 року.

Крім того, колегія суддів вважає, що термін затримки коштів з 15 вересня 2014 року по 03 лютого 2015 року (дата ухвалення рішення судом першої інстанції) складає 152 днів, а тому, приймаючи до уваги відсоткову ставку за депозитним договором 18% та 10% сума процентів, за вказаний період також повинна бути нарахована позивачу з боку відповідача.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Відповідно до матеріалів справи позивач завчасно, до дня закінчення строку дії договору, звернувся до банку із заявою про повернення банківських вкладів, чим засвідчив свій наміри припинити дію договору.

У зв'язку з цим банк був зобов'язаний повернути вкладнику депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договорів - 14 вересня 2014 року, проте, кошти позивачу повернуті не були, тим самим банк порушив свої грошові зобов'язання.

За змістом пункту 12 Договору, сторони обумовили порядок повернення коштів, а у позовній вимозі позивач просить їх повернути, нарахувати та виплатити.

Відповідно до ст. 55 Конституції Україникожному гарантується право на судовий захист. Водночас, згідно ст. 15, 16 Цивільного кодексу Україникожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Оскільки між сторонами виникли цивільні права та обов'язки і судом встановлено про їх порушення однією із сторін, суд дійшов висновку про підставність вимог про витребування депозитного вкладу та зобов»язання відповідача нарахувати та виплатити відсотки за вказаним договором, а у зв'язку з цим задоволення позову.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню в частині зобов»язання відповідача повернути позивачу суму вкладу за договором № SAMDN8600 від 14 вересня 2012 року у розмірі, що підтверджується матеріалами справи: по особовому рахунку НОМЕР_4 - 29708 грн. (т.1 а.с.182-184); по особовому рахунку НОМЕР_3 - 63 200,00 долари США (т.1 а.с.181, 185-189) та нараховані відсотки: по особовому рахунку НОМЕР_4 та по особовому рахунку НОМЕР_3 за період з 15.09.2013 року по 14.09.2014 року та за період з 15 вересня 2014 року по 03 лютого 2015 року.

Наведене свідчить про наявність у банку обов»язку виплатити вкладнику суму депозиту та відсотки, що зумовлено умовами договору.

Крім того, як було встановлено в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення суми вкладу готівкою, однак йому було відмовлено. Тобто, позивач звернувся до відповідача з відповідною письмовою вимогою про повернення готівкою одноразовою операцією суми вкладу, відповідно до договору. Факт такого звернення підтверджується письмовими матеріалами справи.

Однак, згідно письмових відповідей відповідача, ОСОБА_2 фактично відмовлялось у задоволенні його вимог.

Згідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із частиною першою ст. 1058 ЦК України, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а не витребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти.

Згідно ст. 1074 ЦК України обмеження права клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; враховуючи зміст укладеного сторонами договору та вимоги законодавства, що діяло на час виникнення спірних правовідносин, - колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позову у цій частині вимог. Оскільки, в даному випадку правовідносини між сторонами, в першу чергу, регулюються ЦК України та двостороннім договором, укладеним між сторонами, а відмова у видачі коштів порушує права позивача, регламентовані, у тому числі, ст. 41 Конституції України. Більш того, згідно вимог ч. 2 ст. 56 Закону України "Про Національний банк України" нормативно-правові акти НБУ, у тому числі постанови Правління НБУ, не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобов'язального права по договору.

Статтями 1074та 1075 ЦК України(застосування яких до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесено вклад визначено ст. 1058 ЦК України) передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду, у випадках, встановлених законом. Договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час.

На наведені факти місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини не встановив, що призвело до неправильного вирішення спору та ухвалення незаконного рішення.

Однак, колегія суддів вважає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо зобов»язання відповідача здійснити конвертацію валюти у визначеному ним розмірі - 108 369, 25 грн. у долари США за курсом НБУ 10,10 грн., оскільки, зазначена вимога не підтверджена належними доказами у відповідності до вимог ст.. 60 ЦПК України.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного вище, вимог ст.ст. 88, 303 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ПАТ КБ "Приватбанк" на користь позивача судовий збір у розмірі 3654, 00грн.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2015 року - скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати відмову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» у поверненні ОСОБА_2 суми вкладу та процентів такою, що не відповідає вимогам закону.

Зобов»язати Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (м. Дніпропетровськ, вул. Наб. Перемоги, 50, ) повернути ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, іпн НОМЕР_2) суму вкладу за договором № SAMDN8600 від 14 вересня 2012 року по особовому рахунку НОМЕР_4 - 29 708,00 грн.; по особовому рахунку НОМЕР_3 - 63 200,00 долари США.

Зобов»язати Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (м. Дніпропетровськ, вул. Наб. Перемоги, 50, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, іпн НОМЕР_2) відсотки по особовому рахунку НОМЕР_4 та по особовому рахунку НОМЕР_3 за період з 15.09.2013 року по 14.09.2014 року та за період з 15 вересня 2014 року по 03 лютого 2015 року.

Зобов»язати Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (м. Дніпропетровськ, вул. Наб. Перемоги, 50, ) здійснити виплати ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, іпн НОМЕР_2) з повернення суми депозитного вкладу за договором № SAMDN8600 від 14 вересня 2012 року по особовому рахунку НОМЕР_4 - у розмірі 29708,00 грн.; по особовому рахунку НОМЕР_3 - у розмірі 63 200,00долари США та відсоткам за період з 15.09.2013 року по 14.09.2014 року одним платежем протягом одного банківського дня готівкою.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (м. Дніпропетровськ, вул. Наб. Перемоги, 50, ) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, іпн НОМЕР_2) судовий збір у сумі 3 654,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: