АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 669/366/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1239/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді - Гринчука Р.С.,

суддів: Грох Л.М., Костенка А.М.,

при секретарі Гриньовій А.М.,

з участю ОСОБА_1,

представника ПАТ „Страхова компанія „Перша" - Тихої Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Перша" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу з апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Перша" на рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 13 травня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

В квітні 2015 року ПрАТ „Страхова компанія „Перша" (далі - страхова компанія) звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди, заподіяної внаслідок ДТП в порядку регресу.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 24 лютого 2014 року з вини ОСОБА_1, який керував транспортним засобом „Хюндай Соната", державний номер НОМЕР_1, на 8 км. під'їзної дороги до аеропорту м. Харкова сталася ДТП, внаслідок якої автомобілю „ВАЗ 2107", державний номер НОМЕР_2, яким керував і який належить ОСОБА_3, було заподіяно механічних пошкоджень.

На підставі полісу АС/2216617 від 22.01.2014 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в червні місяці 2014 року ОСОБА_3 за його письмовою заявою про виплату страхового відшкодування і на підставі поданого ним письмового повідомлення про ДТП від 26.02.2014 року, страховою компанією було виплачено страхове відшкодування в розмірі 3861,51 грн.

Оскільки ОСОБА_1 не було дотримано вимог договору страхування та закону щодо письмового повідомлення страховика про настання ДТП, тому страхова компанія просила суд стягнути з відповідача суму виплаченого страхового відшкодування в регресному порядку.

Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 13 травня 2015 року у задоволенні позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити.

На думку апелянта суд допустив порушення норм матеріального права, оскільки неповідомлення відповідачем у письмовому вигляді про ДТП мало місце з неповажних причин. Після закінчення обставин, за який ОСОБА_1 за його твердженням був позбавлений можливості письмово звернутися до страхової компанії, він так і не звернувся до них з документами щодо поважності невиконання умов договору та закону.

В суді представник апелянта підтримала доводи апеляційної скарги.

ОСОБА_1 в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив та пояснив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, тому підстави для його скасування відсутні.

Заслухавши пояснення учасників процесу та перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 309 цього Кодексу визначено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив із того, що хоча ОСОБА_1 і не було дотримано вимог п. 33.1.4. п. 33.1. ст. 33 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" щодо необхідності протягом трьох днів письмово повідомити страховика про ДТП та надати усі необхідні відомості, пов'язані з цією подією, однак це пов'язано з поважними причинами, тому страхова компанія не має права на пред'явлення регресу до відповідача в порядку пп. „г" 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 вказаного Закону.

Судом встановлено, що 24.02.2014 року, приблизно о 07 год.00 хв., на 8 км під'їзної дороги до аеропорту м. Харкова з вини ОСОБА_1, який керував транспортним засобом „Хюндай Соната", державний номер НОМЕР_1 сталася ДТП, внаслідок якої автомобілю „ВАЗ 2107", державний номер НОМЕР_2, яким керував і який належить ОСОБА_3, було заподіяно механічних пошкоджень.

Постановою Харківського районного суду Харківської області від 11.03.2014 року відповідача було визнано винним у вчинення вказаного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу.

Відповідно до полісу АС/2216617 від 22.01.2014 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля „Хюндай Соната", державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ „Страхова компанія „Перша".

26.02.2014 року до страхової компанії із письмовим повідомленням про ДТП звернувся потерпілий ОСОБА_3, надавши усі необхідні для виплати документи, а 22.04.2014 року останній звернувся до страхової компанії із заявою на виплату страхового відшкодування. Вказані обставини підтверджені відповідними письмовими документами, які містяться в справі.

Згідно з протоколом (актом) огляду транспортного засобу від 26.02.2014 року, звітом про оцінку автомобіля, 26.05.2014 року страховиком вказаний випадок був визнаний страховим та 04.06.2014 року страхове відшкодування в розмірі 3861,51 грн. було виплачено ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За приписами підпункту "ґ" пункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Тобто зазначена правова норма передбачає у випадку неповідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди наявність у нього права на пред'явлення регресного позову до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, а не відсутність такого права.

За приписами пункту 5 частини 1 статті 989 Цивільного кодексу України страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1. статті 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Наведеними правовими нормами встановлено обов'язок страхувальника повідомити письмово страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, право страховика подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду регламентовано положеннями Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" і пов'язується саме із встановленим фактом неповідомлення страховика у встановлені законом строки.

В даному випадку неповідомлення ОСОБА_1 страхову компанію про ДТП, яка сталася 24 лютого 2014 року було зумовлено необхідністю продовження ним та членами його сім"ї, дружиною та повнолітнім сином, подорожі на власному автомобілі до Російської Федерації на похорон родича. Згідно документальних даних відповідач був відсутній на території України з 24.02.2014 року по 27.02.2014 року.

Таку обставину суд визнав поважною причиною недотримання ОСОБА_1 вимог закону та договору, що позбавило страхову компанію права на регрес.

Однак при цьому судом першої інстанції не враховано, що п.п. 33.1.4. п. 33.1. ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" на водія транспортного засобу покладено обов'язок по документальному підтвердженню перед страховою компанією поважності причин невиконання вказаних цією нормою обов'язків.

ОСОБА_1 не виконав цієї вимоги Закону і після повернення з РФ до України 27.02.2014 року не звернувся до страхової компанії, не навів поважності причин невиконання обов'язку, не надав відповідних документальних підтверджень. Претензія від 27.02.2014 року, в якій позивач пропонував відповідачу вирішити спірне питання в позасудовому порядку залишилося останнім без відповіді та реагування.

За таких обставин слід прийти до висновку, що у страхової компанії виникло право регресу в зв'язку з невиконанням ОСОБА_1 вищевказаних вимог Закону, оскільки ним не було виконано обов'язку щодо письмового повідомлення позивача у триденний строк про ДТП та підтвердження поважності причин невиконання цього обов'язку документально.

Слід також зазначити, що визнання судом поважною причину невиконання позивачем вимог п.п. 33.1.4. п. 33.1. ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" також є помилковим.

Як встановлено судом, 24 лютого 2014 року ОСОБА_1 разом зі своєю дружиною та повнолітнім сином на автомобілі „Хюндай Соната" прямував до кордону з РФ через пропускний пункт „Новошахтинськ". ДТП за участю вказаного автомобіля та автомобіля „ВАЗ 2107" під керуванням ОСОБА_3 сталася приблизно о 7 год. 00 хв. поблизу м. Харкова. Через деякий час після ДТП позивач та члени його сім"ї продовжили свій шлях на вказаному автомобілі до кордону з РФ.

За таких обставин позивачу або членам його сім"ї об'єктивно ніщо не перешкоджало звернутися з відповідною письмовою заявою до структурного підрозділу ПрАТ „СК „Перша", розташованого, зокрема, в м. Харкові, після чого продовжити свій шлях.

Таким чином, визначаючи в даному випадку поважність причини відповідно до вимог п.п. 33.1.4. п. 33.1. ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" слід прийти до висновку, що вона (причина) не носить об'єктивного характеру, і виконання вимог закону напряму залежало від волевиявлення ОСОБА_1

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами з урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України.

Зокрема, на користь страхової компанії за рахунок ОСОБА_1 підлягає стягнення 243,60 грн. судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви та 121,80 грн. судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги до суду.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Перша" задовольнити.

Рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 13 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Перша" 3 861 грн.51 коп. в порядку регресу та 365 грн. 40 коп. судових витрат у вигляді судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

_____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Давидюк О.І. Доповідач - Гринчук Р.С.

Категорія № 19, 25