Справа № 761/8149/15-ц
Провадження №2/761/4323/2015
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 червня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді: Маліновської В.М.
при секретарі: Колеснік М.П.
за участю позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про примусове виселення з житлового приміщення без надання іншого житлового приміщення, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про примусове виселення з житлового приміщення без надання іншого житлового приміщення.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно розпорядження Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації № 1863 від 20 грудня 2006 року вона є основним наймачем квартири, яка знаходиться в АДРЕСА_1. На даний час у вказаній квартирі окрім позивача також проживає її син - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Так, в позовній заяві зазначено, що відповідач, який веде розгульний та асоціальний спосіб життя, відмовляється допомагати позивачу по господарству та спільно сплачувати кошти за займане житлове приміщення, а всі питання, які пов'язані з оплатою за комунальні послуги та обслуговування вищевказаного житлового приміщення, позивач, яка є інвалідом другої групи з дитинства, вирішує самостійно.
Крім того, позивач вказує, що протягом останнього року спільне проживання з відповідачем стало взагалі неможливим, оскільки останній систематично порушує правила співжиття у вищевказаній квартирі, постійно знаходиться в стані алкогольного або наркотичного сп'яніння, руйнує майно, а також чинить психологічний тиск на неї та погрожує фізичною розправою.
При цьому, позивач неодноразово зверталась з заявами до начальника Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві щодо протиправної поведінки відповідача, у зв'язку з чим з останнім проводились неодноразові профілактичні бесіди та було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.1732 КУпАП України.
Разом з тим, застосовані заходи впливу не дали жодних позитивних результатів, а, навпаки, призвели до ще більш агресивної та неадекватної поведінки відповідача, яка проявлялась у тому, що останній в грубій формі погрожував позивачу застосувати до неї фізичну силу та зламати все в квартирі.
На підставі зазначеного позивач просить позов задовольнити та виселити відповідача з квартири АДРЕСА_1 без надання йому іншого житлового приміщення.
В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до розпорядження Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації № 1863 від 20 грудня 2006 року ОСОБА_1 є основним наймачем квартири АДРЕСА_1 (а.с. 24).
При цьому, згідно змісту довідки ТОВ «Кийградсервіс» (форма № 3) від 20 лютого 2015 року на даний час за вищевказаною адресою зареєстрований, окрім позивача, також ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 32).
Відповідно до ч. 1 ст. 116 Житлового кодексу України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.
Так, у судовому засіданні встановлено, що відповідач систематично порушує правила співжиття з позивачем у вказаній квартирі, знаходячись в стані алкогольного сп'яніння, руйнує майно, а також чинить психологічний тиск на позивача та погрожує фізичною розправою.
Зазначене підтверджується тим, що позивач 30 липня, 05 та 27 вересня, 09 листопада, а також 05 грудня 2014 року зверталась до начальника Шевченківського РУ ГУМВС України м. Києва з заявами про вжиття до відповідача заходів впливу та попередження його про неприпустимість в подальшому порушення ним правил співжиття з нею (а.с. 5, 20, 20-22).
При цьому, як вбачається з матеріалів справи, 05 грудня 2014 року відносно відповідача ДІМ Шевченківського РУ ГУМВС України в. м. Києві ОСОБА_3. складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 1732 КУпАП України (а.с. 26).
Отже, враховуючи вищевикладене, судом достовірно встановлено, що відповідач систематично порушує правила співжиття у вищевказаній квартирі, а неодноразові застосовані заходи впливу до нього не дали жодних позитивних результатів.
Згідно роз'яснень, які містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року № 2, при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 Житлового кодексу України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).
З огляду на вказані положення закону, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, а саме, що відповідач систематично порушує правила співжиття у вищевказаній квартирі, а неодноразові застосовані заходи впливу до нього не дали жодних позитивних результатів, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
В порядку, визначеному ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 грн.
Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 109, 116 Житлового кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 64, 88, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223-226, 228, 232, 294, 296 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про примусове виселення з житлового приміщення без надання іншого житлового приміщення - задовольнити.
Виселити ОСОБА_2 з квартири за адресою: АДРЕСА_1, без надання йому іншого житлового приміщення.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили в разі закінчення вищезазначених строків або після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано.

Суддя: