Провадження № 2/521/4482/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 серпня 2015 року

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Мирончук Н.В.

при секретарі судового засідання Варналій К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулося ПАТ «КБ «ПриватБанк» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 23.03.2010 р. у розмірі 17 528,52 грн., витрат по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що, відповідно до укладеного кредитного договору 23.03.2010 року, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв'язку з тим, що відповідач належним чином свої обов'язки не виконує, станом на 31.05.2015 рік, відповідач має заборгованість у сумі - 17528,52 грн., яка складається з наступного: 6335,35 грн. - заборгованість за кредитом; 8432,29 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1450,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи, відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500,00 гри. - штраф (фіксована частина); 810,88 гри. - штраф (процентна складова).

У звязку з зазначеним, позивач просить стягнути вказану суму з відповідача.

Представник позивача в судове засідання надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити та не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності та вказав, що він є учасником АТО і просив суд відмовити в нарахуванні процентів за кредитом та застосувати строк позовної давності щодо нарахування пені.

Суд, оцінивши доводи позивача, приймаючи до уваги заперечення відповідача, встановивши обставини, якими обґрунтовуються доводи і заперечення, з'ясувавши характер та взаємовідносини сторін, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, приходить до наступного.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачем було надано 23.03.2010 року позивачу заяву про отримання кредиту(а.с.10).

Згідно з умовами кредитного договору, укладеного між позивачем та ОСОБА_1, банк надав позичальнику кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.(а.с.11).

Як вбачається з довідки про заборгованість за кредитним договором, станом на 31.03.2015 року, відповідач має заборгованість у сумі - 17528,52 грн., яка складається з наступного: 6335,35 грн. - заборгованість за кредитом; 8432,29 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1450,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500,00 гри. - штраф (фіксована частина); 810,88 гри. - штраф (процентна складова).(а.с.7-9).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Отже, згідно із частиною 2 статті 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Згідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, згідно посвідчення, серії ЮА №007435, ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені для ветеранів війни - учасників бойових дій. (а.с.55)

Статтею 5 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», зазначено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, зєднань, обєднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Згідно довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, ОСОБА_1, в період з 19.09.2014 року по 17.01.2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції в районі проведення операції в м.Маріуполь Донецької області.(а.с.54)

Відповідно до ст. 6 вищезазначеного Закону, до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції.

Таким чином, виходячи з викладеного, ОСОБА_1 має право на пільги, передбачені для учасників бойових дій.

Відповідно до Указу Президента України від 14.04.2014року №405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози та збереження територіальної цілісності України» на території Луганської та Донецької областей розпочато антитерористичну операцію.

Як видно з копії довідки №120/371/215 від 10.02.2015 року, позивач в період з 15.11.2014 року по 17.01.2015року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької області.

Законом України від 20.05.2014 року №1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до ст.14 Закону України від 20.12.1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту «військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов'язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов'язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються».

Згідно Закону України від 21.10.1993 року №3543-ХІІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В Україні особливий період розпочався 18.03.2014 року і триває по даний час.

Отже, з цього часу позивач не повинен був нараховувати відповідачу відсотки, пеню, комісії і штрафи за кредитним договором.

З розрахунку заборгованості позивача за кредитним договором вбачається, що позивачем в період з 18.03.2014 року (з початку особливого періоду) і по 31.05.2015 року нараховувались відповідачу відсотки, пеня та комісії і штрафи за кредитним договором.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові, у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

Виходячи з системного аналізу наведених норм права та обставин, встановлених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позивачем в період з 18.03.2014 року по 31.05.2015 року безпідставно були нараховані відповідачу проценти, пеня та невірно було обраховано процентну складову, у відповідності до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг за кредитним договором від 23.03.2010 року.

Так, відповідно до довідки, наданої позивачем на період, а саме: на 28.03.2014 року, за відповідачем рахувалась заборгованість за кредитом: 6335,35 грн., загальний залишок заборгованості за відсотками за користування кредитом 405,79 грн., 50,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією (з накопичувальним підсумком). (а.с.8)

Щодо розрахунку штрафів, то суд зазначає про таке.

Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, (а.с.31) передбачена, при порушенні договірних зобовязань, сплата штрафу у розмірі 500,00 грн., тобто, вказана сума являється фіксованою частиною та може підлягати стягненню з відповідача.

Також, цим пунктом передбачена при порушенні договірних зобовязань, сплата штрафу у розмірі 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій. (а.с.31).

Проте, оскільки, судом розглядається питання, щодо стягнення з відповідача заборгованості на 18.03.2014 року, то, у даному випадку штраф (процентна складова) не може бути стягнуто у сумі - 810,88 грн., у даному випадку він міг би складати: (6335,35+ 405,79грн.):100 х 5 = 337,06 грн..

Проте, до суду відповідачем надано заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності щодо нарахування пені та штрафів.

Щодо вказаної заяви відповідача про застосування наслідків пропуску строку позовної давності стосовно нарахування пені та штрафів, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Відповідно до ст. 257 ЦПК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог, законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня, після відповідної календарної дати, або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася, або могла довідатися про порушення свого права, або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 06 листопада 2013 р. у справі № 6-116 цс13, визначено, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного суду України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Таким чином, виходячи з зазначеного, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Заборгованість по пені судом стягується за останній рік.

За таких обставин справи, рішення суду про відмову у задоволені позовних вимог внаслідок спливу строку щодо сплати пені та штрафів за споживчим кредитом, відповідає вимогам норм до виниклих правовідносин, передбачених п.7 ч.13 ст.11 Закону України „Про захист прав споживачів".

Отже, заява відповідача про застосування строку позовної давності є гарантованим правом, що спрямовано на захист власного майнового інтересу, а при відсутності підстав для поновлення строку позовної давності, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені та штрафів за споживчим кредитом.

Отже, оскільки позивач звернувся до суду 24.06.2015 року, а зазначена заборгованість по пені у сумі 50,00 грн. та штрафах у розмірі 500,00 грн. та 337,06 грн., була нарахована на період 28.03.2014року, тобто більше, ніж рік, то вказана заборгованість за пенею та штрафах, не підлягає стягненню з відповідача, у звязку зі спливом строку позовної давності, про яку заявив відповідач.

Національний банку України, 02.09.2014 р. надіслав Лист за N 18-112/48620 «Щодо переліку документів, які підтверджують призов під час мобілізації та проходження військової служби, що надаються позичальниками банкам з метою звільнення від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом», Територіальним управлінням Національного банку України та Банкам України, в якому зазначено, що Національний банк України, для використання в роботі, надсилає лист Міністерства оборони України від 21.08.2014 N 322/2/7142, з роз'ясненнями щодо переліку документів, які підтверджують призов під час мобілізації та проходження військової служби, що надаються позичальниками банкам, з метою звільнення від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом.

Зазначені банком документи, відповідач надав до суду.

Згідно офіційного сайту ПАТ " ПриватБанку", Приватбанк припинив нарахування відсотків по кредитам і штрафів за несвоєчасне погашення кредитів всім українським військовим, мобілізованим в ряди ВСУ, Національної гвардії. Українським військовим ПриватБанк не нараховує проценти по кредитах і списує штрафи автоматично, згідно даних, отриманих від Міністерства оборони і МВС.

Проте, дані стосовно відповідача, не були своєчасно надані до банку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості у сумі 6741,14 грн., яка складається з наступного: 6335,35грн. - заборгованість за кредитом; 405,79 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Щодо стягнення судового збору, суд зазначає про таке.

Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

До позовної заяви додана квитанція про сплату позивачем судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.(а.с.43). Позов судом задоволено частково.

За таких підстав, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір у сумі 93,69грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 158, 209, 212-215 ЦПК України; ст.ст. 253, 256-258, 261, 267, 525, 526, 530, 549, 625, 629, 1054 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, паспорт серії КМ № 558237, на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість в сумі - 6741,14 грн., яка складається з наступного: 6335,35грн. - заборгованість за кредитом; 405,79 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, паспорт серії КМ №558237, на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору у сумі 93 грн. 69 коп.

В задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

Рішення може бути оскаржене, шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції, апеляційної скарги, протягом десяти днів, з дня проголошення рішення.

СУДДЯ: Н.В.Мирончук