Ухвала іменем україни
09 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є., суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М., Писаної Т.О., Юровської Г.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Рівненської області від 11 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_1., ОСОБА_2. звернулися до суду з позовом, в якому зазначали, що 26 жовтня 2013 року о 15 годині 40 хвилин по вул. Рівненській у м. Кузнецовську Рівненської області ОСОБА_3., керуючи автомобілем марки ВАЗ-210994, державний номерний знак НОМЕР_1, під час виконання маневру повороту ліворуч, не надав переваги в русі іншому транспортному засобу, який рухався зустрічною смугою, та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Toyota Corola», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2., який належить на праві власності ОСОБА_1., внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області

від 07 листопада 2013 року ОСОБА_3. визнано винним у вчиненні правопорушення.

Згідно із висновком експерта від 20 листопада 2013 року майнова шкода, завдана автомобілю марки «Toyota Corola», державний номерний знак НОМЕР_2, у результаті пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді (далі - ДТП), склала 67 577 грн.

За наслідками страхового випадку приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» (далі - ПрАТ «Страхова компанія «Провідна») виплачено потерпілій стороні страхове відшкодування в сумі 43 950 грн 75 коп. Одночасно ОСОБА_2. вказував, що через пошкодження вказаного автомобіля він зазнав моральної шкоди, яку оцінив у 15 тис. грн.

На підставі наведеного вище ОСОБА_1., ОСОБА_2. просили суд стягнути з ОСОБА_3. на користь ОСОБА_1 решту невідшкодованої майнової шкоди, що становить 23 626 грн 25 коп., а на користь ОСОБА_2.

650 грн у рахунок відшкодування витрат з оплати послуг з проведення автотоварознавчого дослідження та 15 тис. грн у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, яку ту зазнав внаслідок пошкодження автомобіля, який був у його користуванні.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 19 грудня 2014 року позов ОСОБА_1, ОСОБА_2. задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3. на користь ОСОБА_1 17 577 грн у рахунок відшкодування матеріальних збитків.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» на користь

ОСОБА_1 6 049 грн 25 коп. у рахунок відшкодування матеріальних збитків.

Стягнуто з ОСОБА_3. на користь ОСОБА_2. 2 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_3. на користь ОСОБА_2. 650 грн витрат з проведення автотоварознавчого дослідження.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 11 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2. відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1., ОСОБА_2. просять скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Частково задовольнивши позов, суд першої інстанції, керуючись положеннями ст. 1194 ЦК України, виходив із того, що матеріальний збиток, завданий позивачу внаслідок ДТП склав 67 577 грн, з яких 43 950 грн 75 коп. було сплачено страховою компанією, тому відповідачі повинні відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою у розмірі 23 626 грн 25 коп: 6 059 грн 25 коп. суд стягнув з ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» в межах ліміту та 17 577 грн - з ОСОБА_3. Також суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди.

Апеляційний суд, скасувавши рішення суду першої інстанції та ухваливши нове рішення про відмову у задоволенні позову, виходив із того, що питання про відшкодування шкоди між ОСОБА_2. та ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» було вирішено шляхом укладання договору про врегулювання страхового випадку від 09 грудня 2013 року, згідно з умовами якого ОСОБА_2. погодився на страхове відшкодування у розмірі 43 950 грн 75 коп., а тому його вимоги в частині відшкодування майнової шкоди є безпідставними та задоволенню не підлягають. Крім того, апеляційний суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди також безпідставні, оскільки позивач не є власником автомобіля, що зазнав ушкоджень внаслідок ДТП, та не має право на таке відшкодування.

Проте повністю з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна виходячи з наступного.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що 26 жовтня 2013 року о 15 год. 40 хв. в м. Кузнецовську по вул. Рівненській за участю автомобіля ВАЗ-210994, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3. та автомобіля марки «Toyota corolla», державний номерний знак НОМЕР_2, під керування ОСОБА_2., який діяв на підставі довіреності, виданої власником автомобіля ОСОБА_1., сталася ДТП, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль марки «Toyota corolla».

Постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 07 листопада 2013 року ОСОБА_3. було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а. с. 6).

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 20 листопада 2013 року вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля марки «Toyota corolla», державний номерний знак НОМЕР_2, становить 67 577 грн (а. с. 8-15).

20 листопада 2013 року на підставі акта огляду за допомогою програмної системи «Аудатес» страховиком було складено калькуляцію № , згідно з якою вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Toyota corolla», державний номерний знак НОМЕР_2, становить 88 911 грн 43 коп. (а. с. 78, 79 -80).

Крім того, страховиком було визначено ринкову вартість автомобіля «Toyota corolla», державний номерний знак НОМЕР_2, до настання ДТП у розмірі 80 850 грн 75 коп. (а. с. 83 на звороті).

09 грудня 2013 року між ПрАТ «Страхова компанія «Повідна» та ОСОБА_2. було укладено договір про врегулювання страхового випадку № , згідно з умовами якого страховик та потерпілий дійшли згоди, що розмір страхового відшкодування за договором про ДТП, що сталася 26 жовтня 2013 року за участю автомобіля марки «Toyota corolla», державний номерний знак НОМЕР_2, 2004 року випуску, складає: 43 950 грн 75 коп. (а. с. 71).

Пунктом 4 вищевказаного договору передбачено, що потерпілий/страхувальник погоджується із розміром страхового відшкодування, визначеним у п. 3 і п. 4 цього договору та з укладанням даного договору, та належним виконанням його сторонами, не має та зобов'язується у майбутньому не пред'являти фінансових, матеріальних та іншого роду вимог та претензій, в тому числі будь-яких штрафних санкцій і т. ін. до страховика, з питань виплати на його користь або на користь інших осіб страхового відшкодування та компенсації інших матеріальних або моральних збитків, пов'язаних з подією, яка сталася 26 жовтня 2013 року за участю транспортного засобу «Toyota corolla», державний номерний знак НОМЕР_2, 2004 року випуску.

31 грудня 2013 року ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» здійснила страхову виплату у розмірі 43 950 грн 75 коп. через систему Private Money (а. с. 31).

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843699/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1> договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843037/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1> сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1>, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843700/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1>).

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Виходячи з наведеного ПрАТ «СК «Провідна» свої зобов'язання за договором страхування виконало.

Однак відповідно до положень ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Апеляційний суд вказаного вище не врахував, відмовляючи у позові в частині вимог про стягнення майнової шкоди з ОСОБА_3., своє рішення не мотивував, зазначивши, що з укладенням 09 грудня 2013 року між ПрАТ «Страхова компанія «Повідна» та ОСОБА_2. договору про врегулювання страхового випадку питання щодо відшкодування майнової шкоди було вирішено.

Вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої майну особи у результаті ДТП, та визначаючи розмір такої шкоди, суд повинен був звернути увагу на положення ст. 1192 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844295/ed_2013_05_16/pravo1/T030435.html?pravo=1>, згідно з якими суд, з урахуванням обставин справи, за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і тієї ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір таких збитків, який підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення втраченої речі.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843053/ed_2013_05_16/pravo1/T030435.html?pravo=1> збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

У разі коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентується ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1115/ed_2013_02_05/pravo1/T041961.html?pravo=1>.

Згідно з вимогами цієї статті транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визначенням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця ДТП.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам по евакуації транспортного засобу з місця ДТП.

Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи Моторне транспортне страхове бюро України. Положення цієї норми на підставі ст. 8 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843039/ed_2013_05_16/pravo1/T030435.html?pravo=1> можуть застосовуватися про відшкодування шкоди не лише страховиком, а й іншими особами, які несуть відповідальність за заподіяння шкоди.

У порушення вимог ст. -ст. 212214 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1987/ed_2013_05_16/pravo1/T041618.html?pravo=1> апеляційний суд на наведене уваги не звернув, не перевірив, чи згоден позивач із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, не встановив вартість залишків пошкодженого транспортного засобу, не перевірив та у рішенні не зазначив, чи проводився позивачем відновлювальний ремонт, якщо так, то яка його вартість, а отже, не встановив розмір збитків, заподіяних позивачу, та не визначився із тим, який порядок розрахунку підлягав застосуванню з урахуванням наведених вище положень закону.

Крім того, апеляційним судом не враховано, що відповідно до положень п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843054/ed_2012_12_02/pravo1/T030435.html?pravo=1> потерпілому відшкодовується також моральна шкода. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог ст. 23 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843054/ed_2012_12_02/pravo1/T030435.html?pravo=1>. Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої ст. 23 Цивільного кодексу України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843054/ed_2012_12_02/pravo1/T030435.html?pravo=1>, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні ДТП.

Як встановлено судом, потерпілим у ДТП є позивач ОСОБА_2., як особа що має речові права на чуже майно, на підставі довіреності керував автомобілем, що отримав ушкодження з вини відповідача ОСОБА_3. За таких обставин апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що оскільки ОСОБА_2. не є власником пошкодженого автомобіля, він не має права на відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи наведене, ухвалене судом апеляційної інстанції рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим відповідно до ст. 338 ЦПК України його слід скасувати з передачею справи до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 11 лютого 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: А.О. Леванчук Л.М. Мазур Т.О. Писана Г.В. Юровська