Справа № 331/2387/15-ц
Провадження 2/331/842/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2015 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: О.Є. Жуковій

при секретарі: К.С. Чистяковій , В.С. Пакуло

за участю позивача: ОСОБА_1

представників позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

представників третіх осіб: ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7, треті особи органи опіки та піклування районних адміністрацій Запорізької міської ради по Жовтневому району м. Запоріжжя та по Шевченківському району м. Запоріжжя про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що він перебував у шлюбі з ОСОБА_7. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що на теперішній час він не підтримує з відповідачем шлюбних стосунків .Неповнолітня дитина проживає разом з ним та знаходиться у нього на утриманні. Відповідачка добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина, незважаючи на те, що працює та отримує заробітну плату.

Просив, з врахуванням уточнених позовних вимог стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання сина в розмірі ? частини з усіх видів доходу відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття з 06 березня 2014 року, посилаючись на те, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з ОСОБА_7, однак не міг їх одержати через ухилення останньої від їх сплати.

В судовому засіданні позивач та його представники ОСОБА_2, ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_4 позов не визнав в повному обсязі, посилаючись на те, неповнолітня дитина проживає з матір»ю, яка займається її вихованням та матеріальним забезпеченням, за місцем проживання батька дитина зареєстрована незаконно , а тому підстав для задоволення позову немає.

Відповідачка ОСОБА_7 , незважаючи на те, що її явка була визнана обов»язковою, від явки до суду ухилилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. На підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто за відсутності відповідача за участю її представника.

Представник третьої особи органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Жовтневому району м. Запоріжжя позовні вимоги підтримала, вказавши, що відділом по Жовтневому району служби у справах дітей 25.05.2015 року було проведено обстеження умов проживання ОСОБА_1 та встановлено, що неповнолітній ОСОБА_8 проживає з батьком , у дитини є все необхідне, дитина доглянута, привітна.

Представник третьої особи органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району м. Запоріжжя позовні вимоги підтримала, вказавши, що відділом у справах дітей було проведено обстеження умов проживання ОСОБА_7 , за наслідком якого складено акт. При цьому було встановлено, що з 01.01.2015 року по 19.05.2015 року малолітній ОСОБА_8 залишався за місцем проживання матері на ніч 6 разів. Приблизно 2 рази на місяць дитина перебуває з матір»ю. На час обстеження дитини з матір»ю не було.

Суд дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи 331/1566/14-ц ,вислухавши пояснення сторін , вважає, що позов належить частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

В ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 перебували у шлюбі з 30.08.2008 року (а.с.13). Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2014 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.14).

Свідоцтвом про народження неповнолітньої дитини ОСОБА_8, 08 лютого 2010 року підтверджується, що його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_7 (а.с.15).

06 березня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_7 про визначення місця проживання дитини з батьком та стягнення аліментів . Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2014 року по справі 331/1566/14-ц вказаний позов було задоволено , визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_8 з батько , та з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина (а.с.85-93).

В подальшому вказане рішення суду було скасоване ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 січня 2015 року та справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції, а виконавче провадження по примусовому виконанню рішення суду про стягнення з ОСОБА_7 аліментів на утримання неповнолітнього сина було закінчено 25.03.2015 року (а. с. 72-77).

Згідно ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30.03.2015 року за заявою ОСОБА_1 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про визначення місця проживання дитини з батьком та стягнення аліментів було залишено без розгляду (а.с.84).

Тобто, вищевикладене свідчить про те, що між сторонами існував спір про місце проживання неповнолітньої дитини.

Разом з тим, в ході розгляду вищевказаної справи встановлено, що на теперішній час неповнолітній ОСОБА_8 мешкає з батьком , що підтверджено актом про фактичне проживання від 20 травня 2015 року , складеним Центром обслуговування абонентів № 2 КП «Основаніє» (а.с.130) та актом обстеження умов проживання ОСОБА_1 від 25.05.2015 року відділу по Жовтневому району служби у справах дітей Запорізької міської ради (а.с.140) , яким встановлено, що неповнолітня дитина мешкає з батьком, їй створені належні умови для виховання та розвитку, між батьком та сином наявні дружні стосунки .

Крім того, вказані обставини підтверджені довідками зі спортивних та дошкільних закладів, відповідно до яких ОСОБА_1 приводить та забирає дитини з дитячого садочку, з батьком дитина відвідує спортивні секції (а.с.24,25).

Квитанціями, наданими позивачем встановлено, що ОСОБА_1 витрачає кошти на утримання, лікування неповнолітнього сина (а.с 26-56).

Крім того, згідно акту обстеження умов проживання ОСОБА_7, складеним відділом Шевченківського району служби у справах дітей Запорізької міської ради від 19 травня 2015 року , зі слів бабусі дитини ОСОБА_9 та матері дитини ОСОБА_7 за період з 01.01.2015 року по 19.05.2015 року малолітній ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишався з матір»ю на ніч 6 разів. Приблизно 2 рази на місяць дитина перебуває з матір»ю, відвідують культурно-розважальні заклади . Під час обстеження за місцем проживання матері дитини вдома не було (а.с.126).

Вказані докази у їх сукупності дають суду можливість дійти висновку про те, що малолітній ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає з позивачем, та знаходиться на його утриманні, а тому позивач має право на одержання аліментів від матері дитини.

В той же час суд вважає безпідставними доводи представника відповідача на спростування вказаних фактів, які йому відомі зі слів ОСОБА_7, і будь-яких належних доказів у відповідності до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України , на підтвердження своєї позиції, останнім суду не надано.

Ухвалюючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з вимог ст. 182 СК України і враховує стан здоровя та матеріальне становище неповнолітньої дитини , яка проживає з батьком , дохід якого за жовтень 2014- лютий 2015 року склав 10 457 гривень (а.с.111) ; стан здоровя та матеріальне становище відповідача, яка згідно пояснень її представника працює ( на вимогу суду як ОСОБА_7 так і її представник довідку про доходи не надали), у ОСОБА_7 відсутні будь-які утриманці, і приходить до висновку, що позовну заяву слід задовольнити та стягнути з відповідача ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу відповідача.

Вирішуючи позовні вимоги щодо часу , з якого слід присуди стягнення аліментів, суд вважає , що аліменти належить стягнути з відповідача відповідно до вимог ст. 191 СК України саме з часу звернення до суду з вказаним позовом з 01 квітня 2015 року, оскільки суду не надано належних доказів того, що ОСОБА_1 вживав заходи щодо одержання аліментів з відповідача саме з 06 березня 2014 року. Та обставина , що раніше ОСОБА_1 звертався до суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення аліментів, було відкрите виконавче провадження , не може бути взята судом до уваги, оскільки ОСОБА_1 з власної ініціативи надав суду заяву про залишення позову без розгляду , хоча у випадку задоволення заявлених ним раніше позовних вимог , останній мав би право на одержання аліментів саме з 06 березня 2014 року (а.с.84).

На підставі ст. ст. 180-183 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст.10,11,60,212,213,215,217,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі ? частині заробітку (доходу) щомісячно , але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , з 01 квітня 2015 року і до повноліття дитини

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три ) гривні 60 копійок .

Рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

12.06.2015