Номер провадження: 22-ц/785/5543/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів: Панасенкова В.О., Драгомерецького М.М.

При секретарі: Добряк Н.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Березівського районного суду Одеської області від 29 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до СФГ «Гечанове» в особі директора ОСОБА_3, третя особа: відділ Держземагенства у Іванівському районі Одеської області, про визнання договору оренди недійсним, повернення земельної ділянки з незаконного володіння та стягнення збитків за незаконне користування, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014р. ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом до СФГ «Гечанове» в особі директора ОСОБА_3 та після уточнення позову просив: визнати договір оренди земельної ділянки від 20.08.2010р. недійсним; зобовязати відповідача СФГ «Гечанове» в особі директора ОСОБА_3 повернути йому земельну ділянку з незаконного володіння та користування в розмірі 3,757 га, яка розташована: масив №20, діл. №288-2, Калинівська сільська рада Іванівського району Одеської області; стягнути з СФГ «Гечанове» на його користь: витрати, повязані з оплатою проведення експертизи в сумі 1 600 грн.; упущену вигоду в розмірі 10 000 грн.; моральну шкоду в сумі 10 000 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В обґрунтування позову посилався на те, що він є власником земельної ділянки площею 3,757 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Калинівської сільської ради Березівського району Одеської області.

У 2006р. він уклав з відповідачем договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 5 років.

У 2011р. повідомив відповідача про свій намір припинити дію цього договору та повернути землю, але той відмовив у цьому та засіяв її.

Під час особистого звернення у 2013р. до відповідача з вимогою повернути земельну ділянку він отримав договір оренди земельної ділянки від 20.08.2010р. на строк 5 років, але при у цьому не бажав укладати новий договір з СФГ «Гечанове», оскільки мав намір передати земельну ділянку іншій фірмі на більш вигодних умовах.

На його звернення до Іванівської райдержадміністрації йому було розяснено, що він має право за взаємною згодою розірвати договір оренди землі, а у разі недосягнення згоди за рішенням суду.

Посилаючись на ці обставини та указуючи і на те, договір, який нібито був підписаний ним не відповідає його волі та його волевиявленню, оскільки остання сторінка цього договору заповнена за допомогою компютерної розмножувальної техніки, що підтверджується висновком почеркознавчої експертизи №237-П від 14.11.2013р, чим порушено його право щодо добровільної домовленості умов договору.

Представник відповідача позов не визнала, посилаючись на його безпідставність.

Представник третьої особи також позов не визнав, посилаючись на те, що згідно договору оренду, зареєстрованого у встановленому законом порядку, між сторонами існують взаємні права та обовязки, що підлягають виконанню.

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 29.04.2015р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення і неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Усудове засідання апеляційної інстанції третя особа-відділ Держземагенства у Іванівському районі Одеської області не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України не є перешкодою розглядові справи, а/с. 195.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що зявилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач на протязі 2006-2014р.р. отримував оренду плату за користування відповідачем земельною ділянкою свідчить лише про те, що між сторонами дійсно існували та існують на даний час правовідносини, повязані з орендою зазначеної земельної ділянки.

Так, перевіряючи доводи сторін, суд першої інстанції забезпечив сторонам рівні можливості щодо надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і вирішив справу на засадах змагальності.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази. Правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Висновок суду ґрунтується на достатньо повно встановлених обставинах справи та відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України.

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з положень ст. 93 ЗК України, ст. ст. 203, 208, 210, 638 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, Закону України «Про оренду землі», враховуючи роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та тих обставин, що оспорюваний договір оренди землі укладанні у формі, встановленій законом, волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало його внутрішній волі та правочин був спрямований на реальне настання наслідків, обумовлених ним і пройшов державну реєстрацію. Зміст договору не суперечить нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам і повністю відповідає вимогам ст. 203 ЦК України. Позивач, згідно укладеного договору, отримував орендну плату. Крім того, позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що спірний договір вчинено при відсутності його волевиявлення та був підписаний іншою особою.

У суді апеляційної інстанції представники позивача не заперечували, що позивачем був підписаний договір, але стверджували, що він у 2006р. підписав незаповнений текст якогось документу.

Заперечуючи проти таких доводів представників позивача, представник відповідача пояснив, що позивач 20.08.2010р. уклав з СФГ «Гечанове» договір оренди земельної ділянки, який підписав особисто і на підставі акту прийому - передачі від цього ж числа, якій він також підписав, передав відповідачу в оренду належну йому земельну ділянку, за яку в період з 2010р. по 2014р. одержував орендну плату у грошах.

Статтями 3, 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

В матеріалах справи не містяться доказів, які б підтверджували, що договір оренди земельної ділянки від 20.08.2010р. між ОСОБА_2 та СФГ «Гечанове» не відповідає вимогам ст. 203 ЦК України і не був ними підписаний.

Не надано таких доказів і в суді апеляційної інстанції.

При цьому суд першої інстанції обгрунтовано не прийняв до уваги висновок експерта №237-П. від 14.11.2013р., оскільки технічна експертиза наданого договору оренди земельної ділянки від 20.08.2010р. була проведена не на підставі ухвали суду, а за цивільно-правою угодою й з цим висновком не погоджується відповідач, а/с. 17-21.

Клопотань щодо проведення у справі почеркознавчого чи іншого експертного дослідження позивачем, відповідачем та їх представниками у суді не заявлялось.

За доводами представників позивача у судовому засіданні апеляційної інстанції клопотання про призначення почеркознавчої або іншої експертизи має заявити саме відповідач.

З огляду на це, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції і вважає, що суд ухвалив законне рішення, дав належну оцінку фактичним даним та відповідним їм правовідносинам, оціненим у їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що позов у справі предявлено до СФГ «Гечанове» в особі директора ОСОБА_3, який є неналежним відповідачем у справі, оскільки договір оренди був укладений ним не від свого імені, а від імені СФГ «Гечанове».

Згідно з частиною 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Березівського районного суду Одеської області від 29 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.Ф. Парапан

ОСОБА_4

ОСОБА_5