АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
провадження № 22ц/790/5025/15 Головуючий 1 інст. - Колодяжна І.М.
Справа №641/1871/15-ц Доповідач - Шаповал Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Шаповал Н.М.,

суддів: Котелевець А.В.,

Кіпенка І.С.,

за участю секретаря - Макаренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», треті особи: Первинна профспілкова організація Центру телекомунікаційних послуг Харківської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», Об»єднана профспілкова організація Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» профспілкової організації Харківської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просила зобов»язати відповідача поновити її на посаді електромеханіка електрозв»язку 2-ї категорії бригади поточної експлуатації станційного обладнання АТС - 336/337/338 цеху технічної експлуатації станційних споруд №1 Харківської філії ПАТ «Укртелеком», та стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 30.01.2015 року по день постановлення рішення судом.

В обґрунтування позову зазначила, що 30.01.2015 року наказом №35-03-211 позивачка була звільнена з роботи з Харківської філії ПАТ «Укртелеком у зв»язку із скороченням штату працівників, згідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Звільнення вважає незаконним, здійсненим з порушенням вимог чинного трудового законодавства. Оскільки вона має тривалий безперервний стаж - 36 років, з вказаних вище підстав має переважне право на залишення на роботі, але вимоги ст. 42 КЗпП України органом, уповноваженим власником, дотримані не були, що є одночасно порушенням порядку звільнення працівників. передбаченого ст. 49-2 КЗпП України.

Окрім того, у відповідності до ч. 1 ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, у станови, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2, 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Первинна організація ЦТП профспілкового комітету ХФ ПАТ «Укртелеком» відмовила у наданні згоди на звільнення позивача з роботи, мотивуючи відмову порушенням процедури ознайомлення її з наказом ПАТ «Укртелеком» від 31.10.2014 року №583 «Про скорочення чисельності та штату ПАТ «Укртелеком» та наказом від 07.11.2014 року №1110 «Про попередження працівників Харківської філії ПАТ «Укртелеком» про майбутнє звільнення», а також у зв»язку з порушенням органом, уповноваженим власником, вимог п. 3 ч. 2 ст. 42 КЗпП України, що підтверджується витягом з протоколу засідання первинної профспілкової організації ЦТП ХФ ПАТ «Укртелеком».

Вважає, що рішення Президії Комітету профспілкової організації Харківськох філії ПАТ «Укртелеком» від 27.01.2015 року № П-2-4, яким була надана згода на її звільнення, є незаконним, бо у відповідності до ч. 1 ст. 43 КЗпП України, саме первинній організації, членом якої є працівник, надано право надавати згоду на його звільнення.

Харківська філія ПАТ «Укртелеком» наразі здійснює прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації, але в порушення вимог ч. 1 ст. 42-1 КЗпП України, порушено право позивача на укладення трудового договору у разі повторного прийняття на роботу.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 червня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено.

В апеляційній сказі ОСОБА_2ставиться питання про скасування вказаного рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Суд, на її думку, не врахував рішення первинної профспілкової організації і порушення процедури, допущеної при звільненні.

Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України - у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін з підстав, передбачених ст. 308 ЦПК Україлни.

У відповідності до ст.40 ч.1 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом лише у випадку: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

В частині другій ст.40 КЗпП України зазначено, що звільнення з підстав, зазначених в пунктах 1.2.6 цієї статті допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою на іншу роботу.

У відповідності до ст. 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці преважне право на залишення на роботі мають особи, які мають високу кваліфікацію і продуктивність праці. Та при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві.

За змістом ст. 49 - 2 КЗпП України та роз'яснень, які містяться у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06. 11. 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді трудових справ, пов'язаних зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясовувати чи дійсно у відповідача мало місце скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо зміни в організації виробництва і праці, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Судом встановлено, що наказом № 07 -04-170 від 02.11. 2006 р. ОСОБА_2 була зарахована до штату ПАТ «Укртелеком» центру телекомунікаційних послуг електромеханіком електрозв'язку 2 категорії, бригади технічної експлуатації станційного обладнання АТС- 336/337/ 338, цеху технічної експлуатації станційних споруд № 1.

31 жовтня 2014 року директором ПАТ « Укртелеком» ОСОБА_3 виданий наказ № 583 «Про скорочення чисельності та штату працівників ПАТ «Укртелеком».

На виконання вказаного наказу директором Харківської філії ПАТ «Укртелеком» Савченком Ю.Л. виданий наказ 07. 11. 2014 року «Про попередження працівників Харківської філії ПАТ «Укртелеком» про майбутнє звільнення.

Відповідачем при звільненні ОСОБА_2 були дотримані вимоги ст. 49-2 КЗпПУ та попереджено про наступне звільнення не пізніше ніж за два місяця, а саме, 12 листопада 2014 року, про що свідчить її підпис.

Також ОСОБА_2 було запропоновані вакантні посади та вона зробила відмітку, відповідно до якої вважала посади такими, що їй підходять за № 6, 15.( а.с. 39, 40)

Від посади № 6 електромеханіка електрозв'язку м. Краснограда, Харківської області ОСОБА_2 відмовилась 12. 11. 2014 року шляхом подання власноручної заяви, де зазначила, що їй підходять посади лише у м. Харкові. ( а.с. 43, 44)

Від переведення на посаду № 15 електромеханіка електрозв'язку на час декретної відпустки іншого працівника підприємства до 09. 03. 2015 року позивачка також відмовилася, що підтверджується актом за підписом трьох посадових осіб відділу адміністрування персоналу. (а. с. 165)

Факт відмови позивачки від запропонованих їй посад також підтверджується протоколом засідання Президії комітету профспілкової організації від 27. 01. 2015 року за підписом голови профспілкової організації .

Відповідачем проведено звільнення з дотриманням вимог ст. 42 КЗпПУ..

Так, на час проведення скорочення штату підприємства в бригаді технічної експлуатації станційного обладнання АТС 336/ 337/ 338 цеху технічної експлуатації станційних споруд № 1 центру телекомунікаційних послуг Харківської філії ПАТ «Укртелеком» працювало 7 електромеханіків, що підтверджується витягом із штатного розпису по Харківській філії ПАТ «Укртелеком».

До скорочення підлягало 2 посади електромеханіка.

Із вказаних 7 електромеханіків працювало 4 електромеханіка 1 категорії та 3 електромеханіка 2 категорії.

Всі електромеханіки 1 категорії мають переважне право на залишення на роботі, як такі, що мають вищу кваліфікацію відповідно до ч. 1 ст. 42 КЗпПУ.

Із 3 електромеханіків 2 категорії було скорочено два електромеханіка 2 категорії - ОСОБА_2 та ОСОБА_5. Залишився на посаді один електромеханік 2 категорії ОСОБА_6, яка має переважне право перед іншими особами, зокрема, позивачкою, як така, що при рівній кваліфікації має більший тривалий безперервний стаж роботи на підприємстві - 25 років, у ОСОБА_2 - 19 років, ОСОБА_5 - 7 років, що підтверджується копіями трудових книжок.

Відповідно до ч. 3 ст. 252 КЗпПУ та ч. 3 ст. 41 Закону України від 15 травня 1999 року № 1045 - Х1У «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об'єднання профспілок).

За змістом ст. 43 КЗпПУ, рішення виборного органу первинної профспілкової організації про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації.

18 грудня 2014 року первинна профспілкова організація Центру телекомунікаційних послуг Харківської філії ПАТ «Укртелеком» відмовив у наданні згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_2 за п. 1 ст. 40 КЗпПУ.

Судова колегія погоджується з висновками районного суду про те, що вказане рішення не має обґрунтування відмови в наданні згоди на звільнення.

Так, із витягу до протоколу засідання профспілкового комітету вбачається, що підставою для відмови у надання згоди на звільнення є недотримання переважного права на залишення ОСОБА_2 на роботі.

Між тим, вказані посилання нічим не підтверджені та спростовані копіями трудових книжок електромеханіків, 2 посади з яких підлягали скороченню, які були досліджені в суді апеляційної інстанції.

Також, зазначено, що відповідачем порушена процедура та строки проведення організаційних дій по скороченню працівників, що спростовується матеріалами справи.

Отже, рішення профспілкового комітету про відмову у наданні згоди на звільнення є необґрунтованим.

Крім того, рішенням засідання Президії Комітету профспілкової організації ХФ ПАТ « Укртелеком» від 27. 01. 2015 року надано згоду на розірвання трудового договору з ОСОБА_2 за п. 1 ст. 40 КЗпПУ.

Суд повно та всебічно з»ясував обставини по справі, наданим доказам дав належну оцінку і постановив законне рішення.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

РішенняКомінтернівського районного суду м. Харкова від 02 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - /підпис/

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом,

Суддя -