Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2082/15-ц
Провадження №: 2/332/815/15
. Заводський районний суд м.Запоріжжя в складі
судді: Марченко Н.В.
при секретарі: Фурдак В. И.
Розглянувши відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участі третьої особи Першої Запорізької державної нотаріальної контори м. Запоріжжя , про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом.
Померлий гр. ОСОБА_3 мешкав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується будинковими книгами.
Згідно з рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14.11.2007 року по справі № 2-о-88/07 померлий «19» листопада 1999 року гр. ОСОБА_3 є батьком, позивача що також зазначено і у свідоцтві про народження, виданого Перекопнівською сільською радою Ершовського району Саратовської області 20 червня
1958 року серія ЄМ№ 123136. |
Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: на ? частину житлового будинку № 111 по вулиці Синельниківській у м. Запоріжжі Запорізької області, яка належала йому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою «18» грудня 1979 року за реєстровим №3-5679. ,
Оскільки вищезазначений дублікат договору купівлі-продажу було отримано вже після смерті власника, то в Орендному підприємстві Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 01.09.2005 року зареєстрували 1/2 частину житлового будинку № 111 по вулиці Синельниківській у м. Запоріжжі Запорізької області тільки за гр.ОСОБА_4.
Але з технічного паспорту від 21.07.1988 року видно, що власником 1/2 частини житлового будинку № 111 по вулиці Синельниківській у м. Запоріжжі Запорізької області був померлий гр. ОСОБА_3, а власником іншої 1/2 частини вищезазначеного житлового будинку є гр.ОСОБА_4. Житловий будинок № 111 по вулиці Синельниківській у м. Запоріжжі Запорізької області жилою площею 42,3 кв.м., загальною площею 116,5 кв.м., розташований на земельній ділянці розміром 600 кв.м.
На момент смерті батька позивач не був зареєстрований з ним за однією адресою, що підтверджується старою будинковою книгою на будинок № 111 по вулиці Синельниківській Заводського району м. Запоріжжя, але фактично продовжував проживати без реєстрації за тією ж самою адресою, за якою і був раніше прописаний. Після смерті батька позивач разом із своєю дружиною продовжував піклуватися про будинок № 111, що знаходиться по вулиці Синельниківській у м. Запоріжжі, підтримував його в належному стані, зараз у зв'язку з хворобою позивача про це піклується його дружина, гр.ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, отоплюють у зимовий період, здійснюють поточний ремонт, у позивача знаходиться будинкова книга на житловий будинок, технічний паспорт, дублікат правовстановлюючого документа, позивач сплачував та продовжує сплачувати комунальні послуги, податки та інші витрати, пов'язані із утриманням цієї частини будинку, та ін., яка залишилася позивачу після смерті його батька.
Незважаючи на те, що позивач зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 з 21.11.2006 року, що підтверджується відміткою в паспорті та будинковими книгами, позивач фактично проживав без реєстрації місця проживання разом із померлим з 08.09.1994 року по 21.11.2006 року. Цей факт підтверджується довідкою квартального комітету № 56 Заводського району м. Запоріжжя № 65 від 16.04.2015 року.
На час відкриття спадщини, тобто на «19» листопада 1999 року - це дата смерті батька гр.ОСОБА_3 діяв Цивільний кодекс Української РСР від 18.07.1963 року.
У статті 5 Цивільного кодексу України визначені загальні правила дії актів цивільного законодавства в часі, за якою акти цивільного законодавства регулюють цивільні відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Певні особливості передбачені розділом «Прикінцеві та перехідні положення». Відповідно до п. 4 вказаного розділу щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення ЦК застосовуються до тих прав та обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Пункт 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК 2003 року встановлює, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цього Кодексу.
Таким чином, позивач є спадкоємцем, який разом проживав із спадкодавцем у спадковому будинку і прийняв спадщину згідно з п.1.ч.1 ст.549 ЦК УРСР 1963 року.
До дій, що свідчать про прийняття .спадщини згідно з п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР визнаються дії, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.
Піклування та утримання позивачем частини цього спадкового майна означає прийняття ним спадщини в цілому, про що зазначено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24 червня 1983 р. «Про практику розгляду судами України справ про спадкування».
Про це також зазначено в п.1 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Пленуму Верховного Суду України, а саме: «У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство,зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року».
Відповідно до ст. 529, п.1.ч.і ст.549 ЦК УРСР 1963 року позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який фактично вступив в управління (володіння) майном та прийняв спадщину після померлого «19» листопада 1999 року гр.ОСОБА_3 - батька.
Крім позивача, є інші спадкоємці за законом син померлого - гр.ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, який мешкає та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, який відмовився від спадщини, про що свідчить заява, справжність підпису на якій засвідчено ОСОБА_6, секретарем виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області «29» лютого 2008 року за реєстровим № 44.
Крім того, у померлого «19» листопада 1999 року гр.ОСОБА_3 не було дружини, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу між гр. ОСОБА_3 та гр.ОСОБА_7, 22 червня 1974 року серія І-РУ № 278496.
Таким чином, крім позивача, інших спадкоємців за законом немає. Спадкоємців за заповітом також немає.
Представник за довіреністю гр.ОСОБА_8 отримала «17» серпня 2005 року в Запорізькому державному нотаріальному архіві дублікат договору купівлі-продажу, посвідченого Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою «18» грудня 1979 року за реєстровим № 3-5679, який підтверджує, що 1/2 частина житлового будинку № 111 по вулиці Синельниківській у м. Запоріжжі належала померлому гр. ОСОБА_3.
На теперішній час не можливо отримати Витяг з Державного реєстру речових прав на померлого, так як цивільна правоздатність громадянина припиняється після його смерті відповідно до ч. 4 ст. 25 Цивільного кодексу України, а без державної реєстрації права власності на належну померлому частину житлового будинку не можливо оформити в установленому законодавством порядку спадщину у нотаріуса.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Як передбачено ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України у разі спадкування права та обов'язки спадкодавця переходять до спадкоємців. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.
Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину, про що також зазначено та надані роз'яснення щодо розгляду справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадку, коли у спадкоємців відсутні правовстановлюючі документи - лист ВСУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».
В судове засідання позивача в судове засідання не з*явилась, про слухання справи повідомила, надала суду заяву в якій просить розглянути справу без її участі, позов підтримує.
Відповідач в судове засідання не з*явився, про слухання справи повідомлений, заяви про розгляд справи у його відсутності , або щодо поважності причин відсутності у судовому засіданні не надано.
Судом прийняте рішення про заочний розгляд справи в силу ст.. 224 ЦПК України.
Треті особи у судове засідання не з*явились , про слухання справи повідомлені.
Дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким , що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Померлий гр. ОСОБА_3 мешкав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується будинковими книгами (а.с.10-17).
Згідно з рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14.11.2007 року по справі № 2-о-88/07 померлий «19» листопада 1999 року гр. ОСОБА_3 є батьком, позивача що також зазначено і у свідоцтві про народження, виданого Перекопнівською сільською радою Ершовського району Саратовської області 20 червня
1958 року серія ЄМ№ 123136 (а.с.18).
Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: на ? частину житлового будинку № 111 по вулиці Синельниківській у м. Запоріжжі Запорізької області, яка належала йому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою «18» грудня 1979 року за реєстровим №3-5679 (а.с.20)
Оскільки вищезазначений дублікат договору купівлі-продажу було отримано вже після смерті власника, то в Орендному підприємстві Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 01.09.2005 року зареєстрували 1/2 частину житлового будинку № 111 по вулиці Синельниківській у м. Запоріжжі Запорізької області тільки за гр.ОСОБА_4.
Але з технічного паспорту від 21.07.1988 року видно, що власником 1/2 частини житлового будинку № 111 по вулиці Синельниківській у м. Запоріжжі Запорізької області був померлий гр. ОСОБА_3, а власником іншої 1/2 частини вищезазначеного житлового будинку є гр.ОСОБА_4. Житловий будинок № 111 по вулиці Синельниківській у м. Запоріжжі Запорізької області жилою площею 42,3 кв.м., загальною площею 116,5 кв.м., розташований на земельній ділянці розміром 600 кв.м. (а.с.22-26)
На момент смерті батька позивач не був зареєстрований з ним за однією адресою, що підтверджується старою будинковою книгою на будинок № 111 по вулиці Синельниківській Заводського району м. Запоріжжя, але фактично продовжував проживати без реєстрації за тією ж самою адресою, за якою і був раніше прописаний. Після смерті батька позивач разом із своєю дружиною продовжував піклуватися про будинок № 111, що знаходиться по вулиці Синельниківській у м. Запоріжжі, підтримував його в належному стані, зараз у зв'язку з хворобою позивача про це піклується його дружина, гр.ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, отоплюють у зимовий період, здійснюють поточний ремонт, у позивача знаходиться будинкова книга на житловий будинок, технічний паспорт, дублікат правовстановлюючого документа, позивач сплачував та продовжує сплачувати комунальні послуги, податки та інші витрати, пов'язані із утриманням цієї частини будинку, та ін., яка залишилася позивачу після смерті його батька.
Незважаючи на те, що позивач зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 з 21.11.2006 року, що підтверджується відміткою в паспорті та будинковими книгами, позивач фактично проживав без реєстрації місця проживання разом із померлим з 08.09.1994 року по 21.11.2006 року. Цей факт підтверджується довідкою квартального комітету № 56 Заводського району м. Запоріжжя № 65 від 16.04.2015 року. (а.с.31)
На час відкриття спадщини, тобто на «19» листопада 1999 року - це дата смерті батька гр.ОСОБА_3 діяв Цивільний кодекс Української РСР від 18.07.1963 року.
У статті 5 Цивільного кодексу України визначені загальні правила дії актів цивільного законодавства в часі, за якою акти цивільного законодавства регулюють цивільні відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Певні особливості передбачені розділом «Прикінцеві та перехідні положення». Відповідно до п. 4 вказаного розділу щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення ЦК застосовуються до тих прав та обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Пункт 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК 2003 року встановлює, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цього Кодексу.
Таким чином, позивач є спадкоємцем, який разом проживав із спадкодавцем у спадковому будинку і прийняв спадщину згідно з п.1.ч.1 ст.549 ЦК УРСР 1963 року.
До дій, що свідчать про прийняття .спадщини згідно з п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР визнаються дії, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном про це свідчить те, що позивач і після смерті батька продовжував проживати без реєстрації в будинку, що належав батьку.
Піклування та утримання позивачем частини цього спадкового майна означає прийняття ним спадщини в цілому, про що зазначено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24 червня 1983 р. «Про практику розгляду судами України справ про спадкування».
Про це також зазначено в п.1 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Пленуму Верховного Суду України, а саме: «У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство,зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року».
Відповідно до ст. 529, п.1.ч.і ст.549 ЦК УРСР 1963 року позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який фактично вступив в управління (володіння) майном та прийняв спадщину після померлого «19» листопада 1999 року гр.ОСОБА_3 - батька.
Крім позивача, є інші спадкоємці за законом син померлого - гр.ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, який мешкає та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, який відмовився від спадщини, про що свідчить заява, справжність підпису на якій засвідчено ОСОБА_6, секретарем виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області «29» лютого 2008 року за реєстровим № 44.
Крім того, у померлого «19» листопада 1999 року гр.ОСОБА_3 не було дружини, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу між гр. ОСОБА_3 та гр.ОСОБА_7, 22 червня 1974 року серія І-РУ № 278496.
Таким чином, крім позивача, інших спадкоємців за законом немає. Спадкоємців за заповітом також немає.
Представник за довіреністю гр.ОСОБА_8 отримала «17» серпня 2005 року в Запорізькому державному нотаріальному архіві дублікат договору купівлі-продажу, посвідченого Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою «18» грудня 1979 року за реєстровим № 3-5679, який підтверджує, що 1/2 частина житлового будинку № 111 по вулиці Синельниківській у м. Запоріжжі належала померлому гр. ОСОБА_3.
На теперішній час не можливо отримати Витяг з Державного реєстру речових прав на померлого, так як цивільна правоздатність громадянина припиняється після його смерті відповідно до ч. 4 ст. 25 Цивільного кодексу України, а без державної реєстрації права власності на належну померлому частину житлового будинку не можливо оформити в установленому законодавством порядку спадщину у нотаріуса.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Як передбачено ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України у разі спадкування права та обов'язки спадкодавця переходять до спадкоємців. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.
Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину, про що також зазначено та надані роз'яснення щодо розгляду справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадку, коли у спадкоємців відсутні правовстановлюючі документи - лист ВСУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».
Керуючись ст. ст. 212,215,224,226,228 ЦПК України, суд
Позов задовольнити .
Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, що відкрилась після смерті батька - ОСОБА_3 померлого «19» листопада 1999 року згідно із ст. 549 ЦК УРСР 1963 року на 1/2 частину житлового будинку № 111 по вулиці Синельниківській у
м. Запоріжжі Запорізької області.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, реєстраційна картка платника податку - НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/2 (одну другу) частину житлового будинку № 111 (сто одинадцять) по вулиці
Синельниківській у м. Запоріжжі Запорізької області в порядку спадкування за законом після померлого «19» листопада 1999 року гр. ОСОБА_3 - батька, що мешкав та був зареєстрований за адресою: вул. Синельниківська,буд111,в м.Запоріжжя Запорізької області
Заочне рішення може бути переглянуте судом , що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається до суду протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Суддя: Н.В.Марченко