АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Петренко І.О., Романюк М.М.

при секретарі Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 травня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про захист прав споживачів, визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з уточненим в ході розгляду справи позовом (а.с.2-4, 25, 36-37) до ПАТ КБ "ПриватБанк" про захист прав споживачів, визнання дій незаконними і зобов'язання вчинити певні. Позивач вказував на те, що 19 вересня 2013 року відповідач відкрив йому банківський рахунок та видав банківську картку, останні цифри якої - 9569. 03 жовтня 2014 року банк надіслав йому смс-повідомлення про те, що банківський рахунок, на якому знаходилося 2 500 грн., і картка заблоковані.

Посилаючись на те, що на його звернення щодо причини блокування рахунку і надання доступу до коштів на рахунку банк відповіді не надав, позивач просив визнати незаконними дії відповідача: щодо залишення без розгляду його заяви від 09 жовтня 2014 року і ненадання відповіді у встановлений законом термін та по суті цієї заяви; не укладення з ним договору банківського рахунку; незаконного блокування грошових коштів у сумі 2 414,10 грн. на банківському рахунку; а також зобов'язати банк невідкладно розглянути і надати письмову відповідь на його заяву від 09 жовтня 2014 року та зняти блокування з банківського рахунку і його грошових коштів, усунувши всі обмеження щодо вільного використання коштів.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 травня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення як постановленого з порушенням норм матеріального та процесуального права і про ухвалення нового рішення.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою частковому задоволенню з наступних підстав.

Зі справи вбачається, що позивач має в ПАТ КБ "ПриватБанк" десять банківських рахунків на загальну суму 2 414,10 грн. станом на 26 лютого 2015 року, по шістьом з яких йому були видані пластикові картки, що підтверджується довідкою банку від 26 лютого 2015 року (а.с.41). Один із вказаних договорів є закритим.

09 жовтня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача з заявою про зняття обмеження з його картки та надання доступу до коштів, в якій просив також надати інформацію щодо причин блокування банківської картки НОМЕР_1 з посиланням на нормативно-правові акти банку (а.с.5).

На вказану заяву 17 жовтня 2014 року банк надав відповідь про те, що працівники банку шукають необхідну інформацію в архівах і програмних комплексах банку та проводять перевірку даних, після чого буде надано повну відповідь (а.с.6).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з його недоведеності.

З таким висновком погодитись повністю не можна з огляду на наступне.

Згідно зі ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст.ст.11,15 ЦК України цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст.16 ЦК України.

За змістом зазначеної норми цивільного права, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Отже, зазначеною нормою права передбачено як спосіб захисту порушеного права визнання незаконними дій лише органів державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб і службових осіб.

Визнання незаконними дій інших органів, підприємств, установ, а також їх посадових осіб законом не передбачено.

Невірно обраний спосіб захисту порушеного права є підставою для відмови в задоволенні пред'явлених особою вимог, а тому в задоволенні позову в частині визнання дій відповідача незаконними слід відмовити саме з цих підстав.

Враховуючи те, що суд не взяв до уваги наведені обставини, оскаржене судове рішення в частині обґрунтування відмови у задоволенні позову щодо визнання незаконними дій відповідача підлягає зміні.

Розглянувши вимоги позивача щодо зобов'язання банку зняти блокування з банківського рахунку і грошових коштів у розмірі 2 414,10 грн. та усунення обмежень щодо вільного використання коштів, суд обґрунтовано відмовив у їх задоволенні у зв'язку з недоведеністю.

В поданих до суду позовних заявах позивач не вказав який саме його банківський рахунок заблоковано і не надав ніяких доказів, хоч це і є його процесуальним обов'язком.

Як видно зі справи належна позивачеві сума 2 414,10 грн. станом на 26 лютого 2015 року знаходиться на декількох його банківських рахунках, але заявлена вимога стосується зняття блокування з одного банківського рахунку без зазначення з якого саме.

Крім того, з пояснень представника позивача в суді апеляційної інстанції встановлено, що блокування карток чи рахунків ОСОБА_2 банк не здійснював, а встановив ліміт на транзакції, проте будь-які позовні вимоги щодо встановлення ліміту на транзакції у справі відсутні.

Відповідно до положень ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду в даній частині рішення не впливають і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи в цій частині, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 травня 2015 року змінити в частині обґрунтування відмови у задоволенні позову щодо визнання незаконними дій публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" відповідно з даним рішенням, а в іншій частині - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Котушенко С.П.

Судді Петренко І.О.

Романюк М.М.