КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/1500/15-ц
Провадження № 2/552/874/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.07.2015 року Київський районний суд м. Полтава в складі: головуючого судді - Миронець О.К., за участю секретаря судового засідання Сакун А.С., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Київського районного суду м. Полтави цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Донецького Національного університету економіки та торгівлі імені ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по заробітній платі, третя особа - Державне казначейство України

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 30845,73 гривень, 30 000 гривень моральної шкоди, 5145,23 гривень інфляційні нарахування. Свій позов обґрунтовує тим, що з 1977 року працював в Донецькому державному інституті радянської торгівлі, який на даний час має назву Донецький Національний університет економіки та торгівлі імені ОСОБА_4. 09.09.2014 року написав заяву на звільнення за власним бажанням та був звільнений, але повний розрахунок не був проведений. Отже, у звязку з тим, що станом на 23.03.2015 року заборгованість по заробітній платі йому не виплачена, він був змушений звернутись до суду з позовом про стягнення заробітної плати.

В ході розгляду справи позивач збільшив свої позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 51103,14 гривень, 30 000 гривень моральної шкоди, 24213,44 гривень інфляційні нарахування.

В судовому засіданні позивач та його представник позов з уточненнями підтримали, пославшись на викладені в позовній заяві обставини. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково на суму 4549,45 гривень, в іншій частині позову просила відмовити з підстав викладених в запереченнях.

Представник третьої особи Державного казначейства України в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно копії трудової книжки вбачається, що ОСОБА_1 був звільнений за власним бажанням на підставі ст.38 КзпП України з 09.09.2014 року з Донецького Національного університету економіки та торгівлі імені ОСОБА_4.

Згідно довідки від 14.05.2015 року виданої Державною податковою інспекцією у м.Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 складає 51103,14 гривень без сплати податків.

Згідно з наказом Міністерства освіти та науки України №1178 «Про організацію освітнього процесу у Донецькому національному університеті економіки і торгівлі імені ОСОБА_4 від 17.10.2014 року університет переміщено до м. Кривий Ріг.

Усі первинні документи, а також печатки, штампи, документи фінансової звітності, кадрова документація залишились на території університету у м. Донецьку. Судом встановлено в ході розгляду справи, що відновити бухгалтерські та кадрові документи не є можливим, оскільки на даний час всі документи зберігаються на території, яка непідконтрольна українській владі, а отже є недійсною.

Згідно розрахунку від 29.05.2015 року, який надано Донецьким національним університетом економіки і торгівлі імені ОСОБА_4, який розташовано в м. Кривий Ріг заборгованість перед ОСОБА_1 по заробітній платі складає 4549,45 гривень.

Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення.

Оскільки відповідач не провів розрахунку в день звільнення і це було зясовано в ході судового розгляду справи і не заперечувалось сторонами, то суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення боргу по заробітній платі в розмірі 51103,14 гривень. При стягненні даної суми суд виходив з того, що первинна бухгалтерська документація Донецького національного університету економіки і торгівлі імені ОСОБА_4 залишилась на території, яка непідконтрольна українській владі.

Довідка про доходи від 17.11.2014 року яка була видана ОСОБА_1 судом не може бути прийнята до уваги, оскільки на той час університет вже переїхав в м. Кривий Ріг і всі печатки і штампи визнані недійсними.

Розрахунок, який надано відповідачем є умовним і не в повному обсязі відображає реальну суму заборгованості.

Єдиним належним доказом на підтвердження суми заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1 є довідка видана Державною податковою інспекцією у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області, тому саме ця сума і була врахована судом.

Щодо стягнення 30 000 гривень моральної шкоди та 24213,44 гривень інфляційних нарахувань суд встановив наступне.

Відповідно до ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за №4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно листа від 22.06.2015 року Державної казначейської служби України вбачається, що 16.06.2014 року невідомими особами в камуфляжній формі під загрозою застосування зброї було захоплено будівлю Головного управління казначейської служби у Донецькій області і Державною казначейською службою України було припинено казначейське обслуговування Головним управлінням розпорядників бюджетних коштів та інших клієнтів. Згідно наказу Державної казначейської служби України від 30.07.2014 року «Про встановлення простою у роботі територіальних органів Казначейства України» з 01.08.2014 року було встановлено простій в роботі Головного управління, що виник не з вини працівників та зумовлений загрозою їх життю та здоров»ю.

Згідно сертифікату про форс-мажорні обставини, який видано Дніпропетровською торгово-промисловою палатою засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), зокрема: акти тероризму на території міста Донецьк, Донецької області. Період дії форс-мажорних обставин з 16.06.2014 року по 30.12.2014 року. Отже, враховуючи ту обставину, що позивач звільнився за власним бажанням та враховуючи форс-мажорні обставини, суд приходить до висновку, що відповідач обєктивно не мав можливості виплатити позивачу заробітну плату, а отже відсутні підстави для задоволення вимог про стягнення моральної шкоди.

Оскільки в період з 16.06.2014 року по 30.12.2014 року встановлено факт настання форс-мажорних обставин позовні вимоги в сумі 24213,44 гривень інфляційних нарахувань не підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 511,03 гривень від сплати якого згідно Закону України «Про судовий збір» звільнений позивач.

Керуючись ст.88, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Донецького Національного університету економіки та торгівлі імені ОСОБА_4 (юридична адреса м. Кривий ріг, вулиця Курчатова,13) на користь ОСОБА_1 51103,14 гривень заборгованості по заробітній платі з якої підлягають утриманню податки та інші обов'язкові платежі.

Стягнути з Донецького Національного університету економіки та торгівлі імені ОСОБА_4 (юридична адреса м. Кривий ріг, вулиця Курчатова,13) на користь держави судовий збір у розмірі 511,03 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний термін з дня його проголошення.

Суддя Миронець О.К.