Провадження № 2/127/4779/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.07.2015 м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Волошин С.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

25.06.2015 року до Вінницького міського суду Вінницької області разом з позовною заявою надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів.

Судом, після виконання вимог, визначених ст. 122 ЦПК України, 03.07.2015 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі.

В вищевказаній заяві заявник просить суд вжити заходів для забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах суми позовних вимог в розмірі 121 440 грн., що належать ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс», що знаходиться в м.Києві, по вул.Шовковичній, 42-44 офіс 9СД2, рахунок 3 в АТ «ОСОБА_2 Аваль», МФО 380805, ідентифікаційний код 38104479, оскільки майновий стан та платоспроможність відповідача, на думку заявника, викликають сумнів у звязку з тим, що за відомостями ЄДР на даний момент відкрито 21 виконавче провадження стосовно ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс», а тому незабезпечення збереження грошових коштів в сумі 121 440 грн. може в подальшому призвести до неможливості виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, враховуючи, що ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» може відчужити все своє майно або перевести всі грошові суми зі свого розрахункового рахунку на інший, що, в свою чергу, ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду.

Суд, дослідивши доводи заяви позивача, детально дослідивши матеріали цивільної справи, зважає на наступне.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України, позов може забезпечуватись зокрема, шляхом накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб.

Згідно преамбули Постанови пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»: забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

В п. 4 Постанови пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» наведено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З аналізу наведених вище норм Цивільного процесуального кодексу України, а також розяснень Постанови пленуму Верховного суду України вбачається, що суд може забезпечити позов, за умови встановлення судом обставин, що між сторонами дійсно виник спір та у випадку реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Разом з тим позивач у заяві обмежився вказівкою на те, що відповідач може відчужити все своє майно або перевести всі грошові суми зі свого розрахункового рахунку на інший, що може утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення позову або зробити неможливим його виконання. Позивач у своїй заяві не наводить жодного реального ризику та не представляє будь яке документальне підтвердження тому, що відповідач по справі здійснює чи має реальний намір будь яким чином здійснити реалізацію свого майна чи перевести всі грошові суми зі свого розрахункового рахунку на інший.

За таких обставин задоволення внесеної на розгляд суду заяви про забезпечення позову неможливе, оскільки примусить суд висловитись з приводу майбутнього рішення суду та змушує суд до початку розгляду справи по суті надати оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, а як наслідок доказам, які позивачем вказано як на підставу для задоволення позову.

З огляду на викладене в задоволенні заяви слід відмовити.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 151, ст.152, ст. 153, 209, 210 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів, шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах суми позовних вимог в розмірі 121 440 грн., що належать ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс», що знаходиться в м.Києві, по вул.Шовковичній, 42-44 офіс 9СД2, рахунок 3 в АТ «ОСОБА_2 Аваль», МФО 380805, ідентифікаційний код 38104479 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі до апеляційного суду Вінницької області апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ :