Номер провадження 2/754/3031/15
Справа №754/5584/15-ц
02.07.2015 року Деснянський районний суд міста Києва у складі:
головуючого - судді Шевчука О.П.
при секретарі - Бойко Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» стягнення грошових коштів
До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом про повернення банківського вкладу, 3 % річних за порушення строків виконання грошового зобов'язання та інфляційної складової боргу.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.12.2014 року між ним та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено Договір банківського вкладу, відповідно умов якого Банк відкрив вкладнику рахунок в доларах США.
На зазначений рахунок позивачем внесені кошти в розмірі 2 500, 17 дол. США.
Банк свої зобов'язання за угодою виконав частково, сплативши лише відсотки за депозитним договором , повернути суму внесену на депозитний рахунок позивачем відмовляється.
23.03.2015 року та 08.04.2015 року позивач звертався до Банку з заявами про повернення коштів з рахунку, однак звернення залишені відповідачем без реагування.
Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 2 500,17 доларів США, 69, 68 дол. США - інфляційні втрати, 4,72 дол. США - 3 % річних від простроченої суми.
ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав з наведених у заяві підстав, просить суд позов задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Приймаючи до уваги викладене, суд за згодою позивача розглядує справу без участі представника відповідача з постановленням заочного рішення.
Заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог заяви з наступних підстав.
Відповідно п. 1 зазначеного Договору Банк вносить, а Банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на Вкладний рахунок у сумі 2 500, 17 дол. США на строк до 22 грудня 2014 року.
Відповідно умов Договору банківського вкладу 22 грудня 2014 року позивачем внесено на рахунок Банку грошові кошти в розмірі 2 500, 17 дол. США, що еквівалентно на час внесення вкладу 39 426 грн. 11 коп. (а.с. 5).
Пунктом 6 Договору встановлено, що після закінчення строку, визначеного п. 1 цього договору - заяви вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах,визначених п. 5.2. Договору.
23.03.2015 року та 08.04.2015 року ОСОБА_3 звертався до ПАТ «Фінанси та Кредит» з заявами про повернення суми вкладу (а.с. 6, 7).
Статтею 1066 ЦК України встановлено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.
В порушення зазначеної норми Кодексу відповідач на вимогу Вкладника вклад в розмірі 2 500, 17 дол. США не повернув.
Оскільки станом на 15.04.2015 року - часу звернення позивача до суду, офіційний курс долара США становив 22,91 грн., сума вкладу в національній валюті становить 57 320 грн. 27 коп.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Приймаючи до уваги викладене, суд визнає вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача суми внесених на депозитний рахунок коштів обґрунтованими та задовольняє їх у повному обсязі.
Підлягають задоволенню також вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3 % річних від неповернутої суми боргу.
Так, відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно розрахунку позивача сума 3 % річних становить 4, 72 дол. США (за офіційним курсом НБУ - 108 грн. 21 коп.)
Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача щодо відшкодування інфляційної складової боргу та моральної шкоди виходячи з наступного.
Щодо стягнення інфляційної складової боргу слід зазначити наступне.
Під інфляцією розуміється зростання цін, спричинене надмірним збільшенням кількості грошей, що обертаються в країні.
Індекс інфляції визначається Державним комітетом статистики України з урахуванням швидкості зростання цін, зниження купівельної спроможності грошей, девальвації національних грошей.
Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про те, що інфляційна складова боргу може нараховуватись лише щодо національної валюти України - гривні та не нараховується на іноземну валюту.
За таких обставин позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,60,88, 213-215 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь Держави судові витрати в розмірі 574 грн. 28 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя