Справа №591/3066/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Прокудіна Н. Г.
Номер провадження 22-ц/788/1368/15 Суддя-доповідач - Криворотенко В. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Лузан Л. В. , Сибільової Л. О.

за участю секретаря судового засідання -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційні скарги ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго»

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 червня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» про стягнення грошових сум, стягнення моральної шкоди, зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звертаючись з позовом просила стягнути з ТОВ «Сумитеплоенерго» на її користь сплачені кошти в сумі 919 грн. 72 коп., моральну шкоду в сумі 5000 грн., зобов'язати ТОВ «Сумитеплоенерго» в повідомленнях по сплаті комунальних послуг ввести графу «переплата».

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12 червня 2015 року позов задоволений частково.

Стягнуто з ТОВ «Сумитеплоенерго» на користь ОСОБА_3 сплачені кошти в сумі 919 грн. 72 коп. Стягнуто з ТОВ «Сумитеплоенерго» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 250 грн. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання щодо судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 фактично не погоджуючись з рішенням суду в частині визначення розміру моральної шкоди, а тому просить його скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для повторного розгляду в іншому складі.

В апеляційній скарзі ТОВ «Сумитеплоенерго» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає відхиленню, а апеляційна скарга ТОВ «Сумитеплоенерго» підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрована та проживає в кв. АДРЕСА_1.

ТОВ «Сумитеплоенерго» є надавачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в м. Суми.

04.03.2015 року ОСОБА_3 звернулась до ТОВ «Сумитеплоенерго» з проханням надати копії повідомлень на оплату послуг за вересень - грудень 2014 року, за лютий 2015 року та про зняття відміненої абонплати та субсидії (а.с.18).

Листом від 20.03.2015 року відповідач направив позивачу лист, в якому зазначив, що в серпні 2014 року відділ субсидій надав ОСОБА_3 субсидію по абонплаті за опалення за липень. Так як нарахування по абонплаті з серпня припинені, то кошти в сумі 10,58 грн. на кінець місяця пішли як переплата (-10,58 грн.). Переплатою по абонплаті ці кошти ідуть на початок та кінець місяця з вересня 2014 року по лютий 2015 року. В березні переплата по послузі «абонплата опалення» зарахована в оплату за опалення (а.с.19-20).

Як вбачається з повідомлень про нарахування за період з 01.01.2009 року по 31.07.2014 року ОСОБА_3 здійснено нарахування по абонплаті в сумі 845 грн. 66 коп. та за період з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року в загальній сумі 74 грн. 06 коп.

Рішенням Антимонопольного комітету України від 27 листопада 2013 року визнано дії ТОВ «Сумитеплоенерго», які полягають у розрахунку двоставкових тарифів на послуги з централізованого опалення з порушенням порядку їх формування, що призвело до необґрунтованого збільшення річної плати за ці послуги, порушенням, передбаченим пунктом 2 статті 50, частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку послуг з централізованого опалення в межах території обслуговування в місті Суми, що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Цим рішенням зобов'язано ТОВ «Сумитеплоенерго» припинити вказане порушення шляхом приведення вартості послуг з централізованого опалення до економічно обґрунтованого рівня та подання на затвердження уповноваженому органу у двомісячний строк з дня одержання рішення та повідомити про це Антимонопольному комітету України, надавши підтвердні документи.

Одноставковий тариф на теплову енергію для населення у розмірі 253,57 грн. за 1 Гкал., який діяв до 01 липня 2014 року, встановлювався виробнику теплової енергії ТОВ «Сумитеплоенерго» постановою № 1761 від 14 грудня 2010 року Національної комісії з регулювання електроенергетики (НКРЕ),.

З врахуванням викладеного вище суд першої інстанції дійшов до висновку, що нарахування відповідачем плати за послуги з теплопостачання за двоставковим тарифом не можна вважати обґрунтованим, тому стягнув з ТОВ «Сумитеплоенерго» на користь ОСОБА_3 сплачені кошти за абонплату в сумі 845,66 грн. та переплату в сумі 74, 06 грн. за період з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року.

Проте з даними висновками суду в цілому колегія суддів погодитись не може.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», власник квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки встановлені законом або договором.

У відповідності зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», яка дає визначення термінів, що вживаються у цьому Законі, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих та нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будників та споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб'єкт господарювання, предметом якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримувати житлово-комунальну послугу.

Згідно з нормами ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг, зокрема, належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону, визначення виконавця житлово-комунальні послуги відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо захисту прав споживачів у сфері житлово-комунальних послуг тощо.

Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Стаття 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вимагає неухильного дотримання визначеного Кабінетом Міністрів України порядку формування тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг другої групи, визначеної у ст. 14 вказаного Закону.

Частиною 2 ст. 32 зазначеного Закону визначено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Стаття 19 Закону України «Про захист прав споживачів» забороняє введення в оману споживача стосовно ціни товару чи способу її розрахунку, а згідно зі ст. 21 зазначеного Закону права споживача вважаються безумовно порушеними, якщо ціну продукції визначено неналежним чином.

Двоставковий тариф на опалення введений в м. Суми рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради «Про тарифи на послуги з теплопостачання, що надаються на базі міського цілісного майнового комплексу по виробництву та транспортуванню тепла та електричної енергії ТОВ «Сумитеплоенерго» від 10.10.2008 року №488 (т. 1 а.с.34-35).

Зазначене рішення виконавчого комітету неодноразово переглядалося, за позовами громадян про визнання його недійсним місцевими судами, судові рішення яких переглядалися в апеляційному та касаційному порядку, проте підстав для його скасування чи визнання недійсним встановлено не було (т. 1 а.с.36-63).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради «Про тарифи на послуги з теплопостачання, що надаються на базі міського цілісного майнового комплексу по виробництву та транспортуванню тепла та електричної енергії ТОВ «Сумитеплоенерго» від 10.10.2008 року №488, є економічно обґрунтованим та прийнятим виконавчим комітетом з дотриманням вимог чинного законодавства, яке було чинним на час виникнення заборгованості.

Посилання місцевого суду в обґрунтування своїх висновків щодо стягнення з ТОВ «Сумитеплоенерго» на користь ОСОБА_3 переплачених коштів, зокрема на рішення Антимонопольного комітету України від 27 листопада 2013 року є помилковими, оскільки зазначене рішення антимонопольного комітету було скасовано постановою Сумського окружного адміністративного суду від 18 березня 2014 року (справи №818/305/14), яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду України від 18 червня 2014 року. Зазначена постанова набрала законної сили.

Колегія суддів не вбачає підстав і для стягнення коштів 74,06 грн., як переплати, так як остання не встановлена.

В серпні 2014 року відділ субсидій надав позивачу субсидію по абонплаті опалення за липень 2014 року.

Так як нарахування по абонплаті з серпня припинені, то кошти в сумі 10,58 грн. на кінець місяця пішли як переплата. Дану переплату можливо зарахувати в рахунок оплати по опаленню або постачанню гарячої води в разі письмового або усного звернення позивача.

В серпні 2014 року позивач був зобов'язаний сплатити за постачання гарячої води кошти в сумі 31,48 грн. Невірно визначивши суму платежу, позивач сплатив 20,90 грн., тим самим здійснив недоплату в розмірі 10,58 грн.

В вересні 2014 року позивачу за послуги з постачання гарячої води було нараховано 53,45 грн. та недоплата за серпень 2014 року в розмірі 10,58. Загальна сума платежу за вересень становила 64,03 грн., яку позивач сплатив в повному розмірі.

Протягом серпня-грудня 2014 року, січня-лютого 2015 року позивач стосовно зарахування переплати за абонплату (-10,58 грн.) до ТОВ «Сумитеплоенерго» з відповідною заявою не звертався, а тому зарахувати дану суму підстав не було.

04.03.2015 року позивач звернувся із заявою до ТОВ «Сумитеплоенерго» про зарахування переплати за абонплату в рахунок оплати за опалення.

ТОВ «Сумитеплоенерго» виконало вимоги позивача, викладені в заяві. Позивач 12.03.2015 року сплатив за послуги опалення 65,36 грн. додатково було знято з послуги «абонплата опалення» переплата -10,58 грн. та зарахована в оплату за опалення в березні 2015 року. Всього оплата послуги з опалення в березні становить 75.94 грн.

Станом на 31 березня 2015 року заборгованості за послуги опалення ОСОБА_3 не має.

Отже підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ТОВ «Сумитеплоенерго» про стягнення грошових сум та як похідної від зазначеної вимоги моральної шкоди, колегія суддів не вбачає.

З врахуванням викладеного вище колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині задоволених вимог підлягає скасуванню згідно вимог ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

У зв'язку з задоволенням апеляційної скарги ТОВ «Сумитеплоенерго» та зважаючи на те, що ОСОБА_3 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнена, сплачений товариством судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 243,60 грн. підлягає компенсації за рахунок держави, у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 червня 2015 року в частині задоволених позовних вимог скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» про стягнення грошових сум, стягнення моральної шкоди відмовити.

Сплачений Товариством з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» судовий збір за апеляційний розгляд в сумі 243,60 грн. компенсувати за рахунок держави.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.