У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючої судді Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструка С.В., Рожина Ю.М.

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 26 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

в с т а н о в и л а :

Рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 26 травня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів 69 430,00 грн. задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 50 500,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В поданій на рішення апеляційній скарзі відповідач в частині стягнення 50 500 грн., вказує на його незаконність, оскільки воно постановлено з порушенням норм матеріального права, а саме судом не взято до уваги, що кошти в сумі 50 000 грн. отримано нею від ОСОБА_2 є завдатком за продаж житлового будинку про що зазначено в розписці, а тому не підлягає поверненню.

Просить рішення в оскаржуваній частині скасувати та постановити нове про відмову в задоволенні позову.

В частині відмовлених позовних вимог щодо стягнення з відповідачки 19 430,00 грн. витрачених на ремонт спірного будинку рішення суду першої інстанції не оскаржене, а тому, у відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України та розяснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» № 12 від 24 жовтня 2008 року апеляційним судом не перевіряється.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції правильно виходив з того, що договір купівлі-продажу житлового будинку не був укладений з вини відповідача, а тому сплачені позивачем кошти в сумі 50 000 грн. є авансом в рахунок платежу за житловий будинок, які підлягають поверненню.

На підтвердження такого висновку в рішенні наведенні відповідні мотиви та докази з якими погоджується і апеляційний суд.

Як вбачається з матеріалів справи влітку 2013 року сторони домовились про укладання договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться в с. Федорівка Гощанського району Рівненської області по вул. С. Євчука, 16. На підтвердження наміру придбати житловий будинок позивачем було сплачено відповідачці аванс в сумі 50 000,00 грн., які сторони назвали завдаток, що підтверджується письмовою розпискою складеною ОСОБА_1 (а. с. 2).

Однак, як у цей строк, так і в подальшому до визначеного сторонами періоду (жовтень 2013 року) договір купівлі-продажу нерухомого майна укладено не було, тому доводи апеляційної скарги проте, що відповідачем отримано завдаток, а не аванс на увагу не заслуговують.

Відповідно до ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

У випадку наявності зобов'язання, яке б могло випливати із договору купівлі-продажу обєкта нерухомості, внесена грошова сума в рахунок належних платежів за договором може вважатися завдатком, який виступає способом виконання зобов'язання.

У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і мають бути повернуті в тому розмірі, в якому вони надавалися.

Оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладений не був, а сторони лише домовились укласти такий договір в майбутньому, передана позивачем грошова сума в розмірі 50 000,00 грн. є авансом, тому підлягає поверненню ОСОБА_2

Такий висновок суду відповідає постанові Верховного Суду України від 25.09.2013 р. у справі №6-82 цс13.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах закону, тому не заслуговують на увагу.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню і понесені позивачем судові витрати.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність рішення суду.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 26 травня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :