Справа № 758/5185/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Ларіонової Н. М. ,

при секретарі - Матіос А. О.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача - адвоката Приймака О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАБУГОР.КОМ» (далі ТОВ «ЗАБУГОР.КОМ») про стягнення суми, -

В С Т А Н О В И В :

В травні 2015 р. позивач звернувся до суду і просить стягнути з відповідача суму збитків курсової різниці у розмірі 38932,57 грн. та 3% річних за період прострочення виконання зобов'язання у розмірі 3452,62 грн., мотивуючи тим, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 19.12.2013 року по справі №758/12316/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ЗАБУГОР.КОМ» про захист прав споживачів, відшкодування матеріальної та моральної шкоди на користь ОСОБА_1 стягнуто грошові кошти, внесені в якості попередньої оплати за туристичне обслуговування, у сумі 31079 грн., що еквівалентно сумі 2891 євро (за курсом 10,75). Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 04.11.2014 р. вказане рішення районного суду залишено без змін, а апеляційна скарга відповідача відхилена. На примусове виконання рішення Подільського районного суду м. Києва був виданий виконавчий лист №758/12316/13-ц від 03.12.2014 року. 11.12.2014 р. відділом Державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження серії ВП №45803059 про стягнення з ТОВ «ЗАБУГОР.КОМ» на користь ОСОБА_1 грошові кошти, внесені в якості попередньої оплати за туристичне обслуговування, яке триває по сьогоднішній день. За час тривання виконавчого провадження ТОВ «ЗАБУГОР.КОМ» попередню оплату за туристичне обслуговування позивачу не повернуто, при цьому реквізити рахунку позивача, на який орган виконавчої служби повинен зарахувати стягненні з ТОВ «ЗАБУГОР.КОМ» кошти, вказані у заяві про відкриття виконавчого провадження. Поряд з тим, на день винесення рішення Подільського районного суду м. Києва (19.12.2013 року), на момент складення судом повного тексту рішення (травень 2014 року), та взагалі, станом на дату подання цього позову, курс гривні у співвідношенні до євро значно змінився в бік девальвації національної валюти України. На момент ухвалення рішення суду - 19.12.2013 року курс гривні до євро становив: 1 євро - 11,0119. Судом прийнято рішення із застосуванням курсу гривні до Євро у розмірі: 1 євро - 10,75 грн., отже сума боргу становить 31079,0 грн. На сьогоднішній день (22.04.2015 року) офіційний курс НБУ складає - 24, 217078 грн. = 70011,57.; різниця 70011,57 -31079=38932,57 грн). Оскільки, визначена судовим рішенням сума попередньої оплати за туристичне обслуговування у розмірі 31079 грн., що еквівалентно - 2891 євро станом на 22.04.2015 року не повернута, за цей час курс євро до національної грошової одиниці змінився, а відтак, стягненню підлягає курсова різниця в розмірі 38932,57 грн. за мінусом суми - 31079 грн., яка стягується відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 19.12.2013 року, що вбачається з наступного: 70011,57 - 31079,00 =38932,57 грн. Як встановлено рішенням Подільського районного суду м. Києва від 19.12.2013 року, 18.07.2013 року позивач звернувся до відповідача з претензією в якій, в якій вимагав у строк до 10.08.2013 року повернути кошти у сумі 2891 євро, сплачені в якості попередньої оплати за туристичний пакет. Тому, 3% річних підлягають нарахуванню з 10.08.2013 року до часу фактичного виконання грошового зобов'язання. Отже, на дату подання позову сума боргу, яка підлягає поверненню за попереднім договором на туристичне обслуговування складає 2891 євро. Офіційний курс НБУ станом на 22.04.2015 року складає -24,217078 грн. за 1 євро, що відповідно, свідчить про те, що загальна сума в національній валюті, яка підлягає поверненню складає - 70011,57 грн. Період прострочення виконання зобов'язання та нарахування 3% річних: з 10.08.2013 року по 14.03.2015 року, що складає 582 дні. Таким чином, ціна позову становить 42385,19 грн. (38932,57 грн. (курсова різниця) +3452,62 грн. (3% річних)).

У судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі та дав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам, вказавши, що держ.виконавцем до теперішнього часу не перераховані кошти на його рахунок на виконання судового рішення. В червні 2015 р. він звернувся зі скаргою до начальника райВДВС, але відповіді ще не отримав.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та дала пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам, вказавши,що судом прийнято рішення із застосуванням курсу гривні до євро у розмірі, який існував на день постановлення судового рішення (19.12.2013 р.), що еквівалентно 2891 євро. Оскільки, визначена судовим рішенням сума попередньої оплати за туристичне обслуговування у розмірі 31079 грн., що еквівалентно - 2891 євро, з того часу не повернута, за цей час курс євро до національної грошової одиниці змінився, а відтак, стягненню підлягає курсова різниця в розмірі 38932,57 грн. З усної інформації від держ.виконавця стало відомо про перерахування відповідачем коштів на депозитний рахунок райВДВС, але, оскільки гроші позивачем не отримані та виконавче провадження не закінчено, наполягає на стягнення курсової різниці, тому що зобов'язання відповідачем не виконано.

Представник відповідача - адвокат Приймак О.Ю. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та пояснив, що рішенням Подільського районного суду м.Києвавід 19.12.2013 р. у справі № 758/12316/13-ц суд першої інстанції встановив, що 30.03.2013 р. ТОВ «ЗАБУГОР.КОМ» і ОСОБА_1 уклали попередній договір на туристичне обслуговування у формі заявки клієнта на туристичні послуги, відповідно до якого відповідач зобов'язався надати комплекс послуг по організації туру з бронюванням до Хорватії (курорт Макарська Рівєра), отель Quercus (Дрвенік), на 17 ночей та 18 днів, з 25 серпня по 11 вересня 2013 р., позивач - виплатити винагороду за надані послуги. Після підписання цього договору - заявки, менеджер компанії ОСОБА_4 видала позивачу рахунок-фактуру № 5309 від 30.03.2013 р. на суму 31 079,00 грн., на виконання якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_4, в якості передоплати, кошти у сумі 2891 євро, що дорівнювало 31079 грн. на момент укладення договору. ТОВ «ЗАБУГОР.КОМ» не визнало та не визнає попередній договір - заявку на туристичне обслуговування від 30.03.2013 року і вважає його неукладеним з наступних підстав: даний договір не підписаний ні генеральним директором, ні будь-якою іншою уповноваженою особою, підписи на попередньому договорі та на рахунок-фактурі №5309 від 30.03.2013 р. від імені генерального директора вчинені не нею - один з підписів виконаний шляхом друку, інший належить старшому менеджеру ОСОБА_4, передоплату за вказаним договором відповідач не отримав. Незважаючи на те, що ТОВ «ЗАБУГОР.КОМ» не визнає попередній договір - заявку на туристичне обслуговування від 30.03.2013 року, відповідач виконав рішення Подільського районного суду м. Києва від.19.12.2013 року та виплатив грошове зобов'язання на суму 31079 грн. Так, 26.12.2014 року, у рамках виконавчого провадження №45803059, відкритого у Відділі ДВС подільського РУЮ у м. Києві на виконання зазначеного судового рішення, товариство перерахувало у добровільному порядку на рахунок відділу виконавчої служби 31079 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1190 від 26.12.2014 року та іншими матеріалами виконавчого провадження №45803059. Таким чином, перерахувавши на рахунок органу виконавчої служби 31079 грн., як встановлений судом еквівалент 2891 євро, відповідач у повному обсязі виконав зобов'язання, покладене на нього рішенням Подільського районного суду м. Києва від 19.12.2013 року. Наполягає, що вини в тому, що перераховані товариством кошти для виплати позивачеві суми за рішенням суду до теперішнього часу не отримані стягувачем, вини відповідача не має.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов'язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт).

Як вбачається з наданих документів, 30.03.2013 р. у офісі 1а ТОВ «ЗАБУГОР.КОМ», на фірмовому бланку компанії з печаткою та реквізитами, сторони уклали попередній договір - заявку клієнта на туристичні послуги,відповідно п.1.1, 1.2 якого і додатку №1 до нього відповідач зобов'язався надати комплекс послуг по організації туру з бронюванням до Хорватії (курорт МакарськаРівєра), отельQuercus (Дрвенік), на 17 ночей та 18 днів, з 25 серпня по 11 вересня 2013 р., позивач - виплатити винагороду за надані послуги, укладення основного договору передбачали після отримання всіх підтверджень про бронювання туру.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 19.12.2013 р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04.11.2014 р., по справі №758/12316/13-ц на користь ОСОБА_1 стягнуто грошові кошти, внесені в якості попередньої оплати за туристичне обслуговування у сумі 31079 грн., що еквівалентно сумі 2891 Євро (за курсом 10,75).

На підставі ст.61 ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлено ці обставини.

Тому суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо невизнання зазначеного вище попереднього договору -заявки на туристичне обслуговування від 30.03.2013 р.

На примусове виконання вищевказаного рішення Подільського районного суду м. Києва виданий виконавчий лист № 758/12316/13-ц від 03.12.2014 року. 11.12.2014 року відділом Державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження серії ВП №45803059 про стягнення з ТОВ «ЗАБУГОР.КОМ» на користь ОСОБА_1 грошові кошти внесені в якості попередньої оплати за туристичне обслуговування.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач виконав рішення Подільського районного суду м. Києва від.19.12.2013 р. та виконав грошове зобов'язання на суму 31079 грн., оскільки 26.12.2014 р., у рамках виконавчого провадження №45803059, відкритого у відділі ДВС Подільського РУЮ у м. Києві на виконання зазначеного судового рішення, ТОВ перерахувало на рахунок відділу виконавчої служби 31079 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1190 від 26.12.2014 р. Факт отримання грошей від ТОВ «ЗАБУГОР.КОМ», як боржника у вказаному виконавчому провадженні, на депозитний рахунок райВДВС підтверджено також листом ВДВС Подільського РУЮ у м.Києві від 17.06.2015 р. № 1226/1.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Таким чином, перерахувавши на рахунок органу виконавчої служби 31079 грн, як встановлений судом рішенням від 19.12.2013 р. еквівалент 2891 євро, відповідач у повному обсязі виконав зобов'язання, покладене на нього рішенням Подільського районного суду м. Києва від 19.12.2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Згідно з положенням ч.2 даної статті, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом.

Відповідно до ч.1 ст.903 ЦК, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У рахунку-фактурі №5309 від 30.03.2013 року, що одержав позивач від менеджера ТОВ «ЗАБУГОР.КОМ» ОСОБА_4, сума оплати за туристичні послуги визначена виключно у гривні, а саме 31 079,00 грн. Відповідач не оспорює, що на момент передачі коштів позивачем до ОСОБА_4 за курсом НБУ ( 10,75 грн. за 1 євро) сума коштів у розмірі 31079 грн. дорівнювала 2891 євро. А також у рахунку - фактурі №5309 від 30.03.2013 року оплата була визначена в гривнях і шляхом зарахування коштів на гривневий рахунок відповідача, а грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті сторонами не був взагалі визначений.

Як пояснювали у судовому засіданні представник відповідача і вбачається з платіжного доручення №1190 від 26.12.2014 року Турагент компенсував позивачу документально підтверджені збитки у сумі 31 079 грн. (а.с. 51).

Ст.20 Закону України "Про туризм" встановлено відповідальність туроператора перед туристом за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування.

Як вбачається з листа ВДВС Подільського РУЮ у м.Києві від 17.06.2015 р. № 1226/1, невиплата ОСОБА_1 отриманої на депозитний рахунок відділу суми в розмірі 31 079 грн. від ТОВ «ЗАБУГОР.КОМ» обумовлена відсутністю спеціаліста з обліку депозитних сум. Розпорядження про розподілення вищевказаної суми позивачу винесено райВДВС лише 15.06.2015 р.

В судовому засіданні стороною позивача не оспорювався той факт, що позивач не оскаржував дії державного виконавця у вставленому законом порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем у повному обсязі були виконані умови договору та компенсовані збитки позивачу у сумі 31 079грн. Крім того, виходить з того, що офіційний курс гривні до іноземних валют в різні періоди часу може змінюватися (зростати або падати), однак дана обставина не дає підстави стороні у зобов'язанні пред'являти до іншої сторони додаткові вимоги про стягнення курсової різниці, так як зобов'язання виконані належним чином.

Відповідно до ст.625 ЦПК України зобов'язання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, на стає для боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання.

Оскільки відповідач виконав своє зобов'язання перед позивачем, то підстав для стягнення 3% річних за весь період прострочення виконання зобов'язання не має.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України відсутні підстави і для стягнення з відповідача сплаченого позивачем судового збору, оскільки у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

На підставі викладеного, ст.ст.524, 526, 533, 903 ЦК України, ст.20 Закону України «Про туризм» ст.ст. 10,11, 15, 57-59, 60-61, 79, 88, 212, 213, 214-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАБУГОР.КОМ» про стягнення суми - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. М. Ларіонова