Справа № 367/8889/13 Головуючий у І інстанції Чернов Д.Є.
Провадження № 22-ц/780/2892/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 22 10.06.2015
УХВАЛА

Іменем України

10 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Данілова О.М.,

суддів: Мережко М.В., Суханової Є.В.,

при секретарі: Франюк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 05 лютого 2014 року у справі за позовом прокурора м. Ірпеня Київської області в інтересах Бучанської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по орендній платі та повернення земельної ділянки,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року прокурор м. Ірпеня Київської області, який діє в інтересах держави в особі Бучанської міської ради звернувся до Ірпінського міського суду Київської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по орендній платі та повернення земельної ділянки, мотивуючи свої вимоги тим, що 24 червня 2004 року між Бучанською селищною (міською) радою та ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної ділянки №91н/2004, відповідно до п. 1.1., 1.2. якого, орендар приймає у платне, строкове користування земельну ділянку, що перебуває в комунальній власності територіальної громади міста (селища) Буча, яка розташована за адресою: м. Буча, пров. Революції, 2-а, площею 6 000 кв.м.

Відповідно до п. 3.1 Договору оренди, договір укладено на 10 років і діє до 24 червня 2014 року.

Відповідно до п. 4.1 Договору оренди, орендна плата за користування земельною ділянкою на рік становить 8 185,47 грн. (на місяць 682,12 грн.).

Згідно п. 4.7. Договору оренди, за перший рік оренди орендна плата сплачується орендарем наперед повністю протягом одного місяця з дня державної реєстрації договору оренди. Протягом наступних років орендна плата сплачується щомісячно.

Відповідно до п. 8.1. Договору оренди, орендар зобовязується своєчасно сплачувати орендну плату.

31 липня 2008 року між Бучанською селищною (міською) радою та ОСОБА_2 було укладено угоду про внесення змін до договору оренди земельної ділянки №91н/2004, відповідно до якої встановлено орендну плату за користування земельною ділянкою на рік 8 708,25 грн. (на місяць 725,69 грн.).

Орендар припинив сплачувати орендну плату з 24 вересня 2012 року та станом на 24 жовтня 2013 року утворив заборгованість по сплаті орендної плати в сумі 17 957,08 грн.

До Відповідача неодноразово направлялися претензії з вимогою про сплату існуючого боргу за договором оренди, які залишилися без задоволення.

Просив суд, стягнути з відповідача заборгованість за Договором оренди земельної ділянки від 24 червня 2004 року у сумі 17 957,08 грн.; Розірвати договір оренди земельної ділянки №91н/2004 від 24 червня 2004 року, укладеного між Бучанською селищною радою та ОСОБА_2; Зобовязати відповідача повернути Бучанській міській раді земельну ділянку площею 6000 кв.м., цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: Київська область, м. Буча, пров. Революції, 2-а.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 05 лютого 2014 року, позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, ухваленого з порушенням норм матеріального та процесуального права, просила, скасувати заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 05 лютого 2014 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 червня 2004 року між Бучанською селищною (міською) радою та ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної ділянки №91н/2004 (а.с. 8-10).

Відповідно до п. 1.1., 1.2. Договору оренди, орендар приймає у платне, строкове користування земельну ділянку, що перебуває в комунальній власності територіальної громади міста (селища) Буча, яка розташована за адресою: м. Буча, пров. Революції, 2-а, площею 6 000 кв.м.

Відповідно до п. 3.1 Договору оренди, договір укладено на 10 років і діє до 24 червня 2014 року.

Відповідно до п. 4.1 Договору оренди, орендна плата за користування земельною ділянкою на рік становить 8 185,47 грн. (на місяць 682,12 грн.).

Згідно п. 4.7. Договору оренди, за перший рік оренди орендна плата сплачується орендарем наперед повністю протягом одного місяця з дня державної реєстрації договору оренди. Протягом наступних років орендна плата сплачується щомісячно.

Відповідно до п. 8.1. Договору оренди, орендар зобовязується своєчасно сплачувати орендну плату (а.с.8-10).

31 липня 2008 року між Бучанською селищною (міською) радою та ОСОБА_2 було укладено угоду про внесення змін до договору оренди земельної ділянки №91н/2004, відповідно до якої встановлено орендну плату за користування земельною ділянкою на рік 8 708,25 грн. (на місяць 725,69 грн.) (а.с.11).

Також встановлено, що орендар припинив сплачувати орендну плату з 24 вересня 2012 року та станом на 24 жовтня 2013 року утворив заборгованість по сплаті орендної плати в сумі 17 957,08 грн. (а.с.32).

Бучанська міська рада неодноразово направляла претензії до Відповідача з вимогою про сплату існуючого боргу за договором оренди, які залишилися без задоволення (а.с.24).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що землекористувачі зобовязані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату, а підставами припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та узгоджуються з вимогами чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилами ст. 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Статтею 96 ЗК України передбачено, що землекористувачі зобов'язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Пунктом «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України зазначено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Як вбачається з матеріалів справи, предявляючи позов, прокурор посилався на те, що у результаті порушення умов цього договору за ОСОБА_2 утворилася заборгованість з орендної плати, яка станом на 24 жовтня 2013 року склала 17957 грн. 08 коп., що також підтверджується довідкою про суми податкової заборгованості ОСОБА_2 (а.с. 32).

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду, зокрема, в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених ст.ст. 24, 25 цього Закону, зокрема, передбачено право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ПК України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства.

Частиною 2 ст. 21 зазначеного вище Закону встановлено, що розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до ПК України).

Згідно з п.п. 1.4, 4.1 договору оренди, грошова оцінка земельної ділянки складає 192599 грн. Орендна плата за користування земельною ділянкою на рік становить 8185 грн. 47 коп., а на місяць 682 грн. 12 коп.

Угодою від 31 липня 2008 року до договору оренди внесено зміни, відповідно до яких грошова оцінка земельної ділянки складає 204900 грн., орендна плата на рік 8708 грн. 25 коп., а орендна плата за місяць 725 грн. 69 коп.

Пунктом 4.6 договору оренди сторони погодили, що розмір орендної плати переглядається щороку при індексації грошової оцінки земельної ділянки, яка здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2000 року №73 «Про проведення індексації грошової оцінки земель».

З листа державного агентства земельних ресурсів України від 10 січня 2014 року вбачається, що нормативну грошову оцінку земель станом на 01 січня 2014 року за 2013 рік необхідно індексувати на коефіцієнт індексації, що дорівнює 1,0, який відповідно до пункту 289.2 статті 289 ПК України розраховано виходячи з індексу споживчих цін за 2013 рік 100,5%.

Відповідно до положень ПК України, довідка, видана державною податковою інспекцією, про наявність заборгованості за орендною платою згідно зі ст.ст. 57-59 ЦПК України є належним та допустимим доказом, який оцінюється в сукупності з іншими доказами у справі (ст. 212 ЦПК України).

Вищезазначені мотиви вказані в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 березня 2015 року за результатами розгляду касаційної скарги першого заступника прокурора Київської області на рішення апеляційного суду Київської області від 17 листопада 2014 року (а.с. 195-197).

В листі Іріпнської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 13 травня 2015 року №673/9/172 вказано, що станом на 31 серпня 2013 року заборгованість по орендній платі за земельну ділянку у ОСОБА_2 становить 17957,08 грн. (а.с. 239-240).

Відповідно до довідки про суми податкової заборгованості з орендної плати з фізичних осіб ОСОБА_2 станом на 03 грудня 2014 року та довідки про суми податкової заборгованості з орендної плати з фізичних осіб ОСОБА_2 станом на 13 травня 2015 року станом на 31 серпня 2013 року за останньою наявна заборгованість по орендній платі за земельну ділянку у розмірі 17957,08 грн. (а.с. 242, 246-247).

Відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обовязковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Висновки і мотиви суду касаційної інстанції можуть бути оформлені у вигляді, зокрема конкретних вказівок щодо процесуальних дій, які слід виконати відповідному суду (зібрати додаткові докази, залучити до участі у справі співвідповідачів, третіх осіб тощо); щодо необхідності дотримання вимог порушених процесуальних норм.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно відхилити.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду відповідає обставинам справи, постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 05 лютого 2014 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: