Справа № 369/3357/15-ц
Провадження № 2/369/1834/15
УХВАЛА

Іменем України

20.04.2015 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Волчко А.Я.,

за участю секретаря Ткачук Н.М.,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5, Перша Київська обласна державна нотаріальна контора, про визнання договору дарування земельної ділянки як удаваної угоди, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5, Перша Київська обласна державна нотаріальна контора, про визнання договору дарування земельної ділянки як удаваної угоди.

14.04.2015 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову у вищезазначеній цивільній справі, де просила суд накласти арешт на земельну ділянку, площею 0,180 га, кадастровий номер :01:037:0021, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Михайлівка Рубежівка, вул. Жовтнева № 87/1, оскільки спірна земельна ділянка під час судового розгляду може бути продана чи подарована, що в свою чергу ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду, якщо останнє буде ухвалене на користь позивача.

Сторони в судове засідання не з'явились, проте їх неявка не перешкоджає розгляду заяви. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову у вищезазначеній цивільній справі слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно з ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити в подальшому неможливим виконання рішення суду.

Частиною 2 ст.152 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до абз.1 ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, законодавець вказує лише на можливість, а не обов'язок суду забезпечити позов, при чому відповідно до вимог законодавства це можливо за умови, що з матеріалів справи чи самої заяви про забезпечення позову вбачається, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали та обставини справи, доводи викладені у заяві позивача про забезпечення позову, суддя не вбачає підстав для задоволення вищезазначеної заяви на даній стадії судового процесу, оскільки не надано доказів, які підтверджують, що спірна земельна ділянка площею 0,180 га, кадастровий номер :01:037:0021, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Михайлівка Рубежівка, вул. Жовтнева № 87/1, належать на праві власності ОСОБА_4 та зареєстрована за нею, і що остання має намір відчужити спірне майно, а також не обґрунтовано необхідність застосування обраного заявником виду забезпечення позову.

Наявна в матеріалах справи копія договору дарування вищезазначеної земельної ділянки ОСОБА_4 (а.с. 6), не є підтвердженням належності на праві власності співвідповідачу спірної земельної ділянки на час розгляду заяви про забезпечення позову, так як у даному випадку відповідно до законодавства безспірним доказом права власності на нерухоме майно є витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно, строк дії якої, станом на розгляд заяви, складає не більше 3 місяців.

Враховуючи вищевикладене, з врахуванням також того, що зазначені у заяві підстави для обрання виду забезпечення позову, не дають можливості дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити.

Проте, позивач чи його представник вправі повторно звернутися з даною заявою до суду після надання доказів, які підтверджують належність співвідповідачу на праві власності спірної земельної ділінки.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 209, 210 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5, Перша Київська обласна державна нотаріальна контора, про визнання договору дарування земельної ділянки як удаваної угоди відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Волчко А.Я.