Єдиний унікальний номер 243/7505/14 Номер провадження 22-ц/775/97/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2015 року

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Космачевської Т.В.,

суддів: Будулуци М.С., Новікової Г.В.,

при секретарі: Баранові В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Артемівську Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 07 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 07 травня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 виплачені нею грошові кошти за квартиру АДРЕСА_1 у розмірі 34930,00 грн., а також вирішено питання про судові витрати.

З вказаним рішенням суду не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з нього грошової сумі у розмірі 34930,00 грн. та судових витрат у розмірі 349,30 грн., та ухвалити нове, яким у задоволенні позову в цій частині відмовити, а в частині відмови у задоволенні іншої частини вимог залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом було порушено норми процесуального права, а саме ст. 11 ЦПК України. Посилається на ті обставини, що позивач заявила вимоги про стягнення з нього грошей в загальній сумі 102751 грн., яка складається з вартості квартири в сумі 90708,00 грн. та витрат по оплаті комунальних послуг в сумі 12043,00 грн. Вважає, що позивачка не заявляла вимог про стягнення з нього саме суми 34930,00 грн., тому суд на його думку вийшов за межі заявлених позовних вимог.

Сторони у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать отримані ними телефонограми.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим слухати справу за відсутністю сторін.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до статей 11 і 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень,підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено та це вбачається з матеріалів справи, що 27 вересня 2010 року між сторонами укладений договір купівлі-продажу квартири №31 за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Бульварна, 7. За умовами договору відповідач продав, в позивач придбав вищевказану квартиру. Продаж квартири відповідно п. 2 договору здійснено за суму 34930,00 грн., які покупець сплатив продавцю повністю до підписання цього договору (а.с. 8). Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 08 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1, відповідача, до ОСОБА_2, позивача, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 та визнано за ОСОБА_1 право власності на вказану квартиру (а.с. 9-11). Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 20 листопада 2014 року рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 08 жовтня 2014 року залишено без змін (а.с. 12-15).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки правочин купівлі-продажу визнаний недійсним, кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на законі і відповідає встановленим фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

З матеріалів справи вбачається, що між відповідачем (продавцем) ОСОБА_1 та позивачем (покупцем) ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу квартири №31, що розташована за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Бульварна, 7. Продаж квартири відповідно пункту 2 договору здійснено за суму 34930,00 грн., які покупець сплатив продавцю повністю до підписання цього договору. Згодом вказаний договір визнаний недійсним.

Тому, оскільки, при вирішенні питання недійсності цього правочину судами не розглядалося питання повернення одержаних ОСОБА_1 по договору купівлі-продажу грошей, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про стягнення з нього отриманої за цим договором суми 34930, 00 грн. І такі вимоги позивачем заявлені у позові від 24 грудня 2014 року (а.с. 3-4) та уточненому позові від 15 січня 2015 року (а.с. 27-28).

Виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги щодо виходу судом першої інстанції за межі заявлених позовних вимог є безпідставним.

Інших доводів апеляційна скарга не містіть.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно зясував обставини, що мають значення для справи в межах позовних вимог, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Отже рішення суду є законним і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 07 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: