Справа №493/427/15-ц
Провадження № 2/493/274/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.06.2015 року Балтський районний суд Одеської області в складі

ГОЛОВУЮЧОГО СУДДІ ІЛЬНІЦЬКОЇ О.М.

ПРИ СЕКРЕТАРІ - ПОГРЕБНЮК Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балті цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

10.03.2015 р. ПАТ КБ ПриватБанк звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідно до умов договору від 01.11.2013 р. ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 8730 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору від 01.11.2013 року було здійснено збільшення кредитного ліміту до 11400 грн., а 22.10.2014 року встановлений кредитний ліміт у 8710 грн. Не дивлячись на те, що позивач виконав умови Договору, і відповідачка отримала кредит, остання не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, внаслідок чого станом на 21.01.2015 р. утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 11355,50 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 8730,00 грн., заборгованості за відсотками 1508,57 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом 100 грн., штрафів: 500 грн. - (фіксована частина), 516,93 грн. (процентна складова), а також судовий збір в сумі 243,60 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідачки вказану заборгованість за кредитом та понесені судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала.

Відповідачка позов не визнала, надавши заперечення, у якому зазначила, що дійсно нею було отримано кошти у розмірі 8 000 грн., але вона погасила кредит, сплативши 11 500 грн., що підтверджується копіями квитанцій, доданих до заперечення.

У позові не вказано розмір встановленого ліміту на момент видачі картки та виду картки, у підписаній нею заяві-анкеті теж це не зазначено.

На момент видачі платіжної картки її було заявлено представниками Позивача про процентну ставку у розмірі 7 %. Як вбачається із матеріалів справи, на справді дана ставка становила 27 %, а згодом позивачем в односторонньому порядку взагалі була неправомірно збільшена.

Крім того, наданий позивачем розрахунок заборгованості не відповідає вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», тобто не вказано особу, яка його складала, дати складення, тощо. Вважає, що банком було порушено процедуру відкриття рахунку, в тому числі не оформлено належним чином кредитний договір, який вона не підписувала та не отримувала його другий примірник.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами того факту, що між Банком та нею було укладено в передбаченій законом формі кредитний договір на тих умовах, що зазначені в позовній заяві та поясненнях представника ПАТ КБ «Приватбанк» щодо строку кредитування, прав та обов'язків клієнта, підстав та обсягу його відповідальності. Тому вона просить відмовити позивачеві в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, заслухавши доводи сторін, оцінивши докази, що є у справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як визначено ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до вимог ст..638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

01.11.2013 р. ОСОБА_1 подала до ПАТ КБ ПриватБанк письмову анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Як зазначено в тексті заяви, підписаної ОСОБА_1, кредитний договір складається із заяви разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами. ПАТ КБ ПриватБанк ознайомив ОСОБА_1 з умовами надання кредиту, остання погодилася на укладання договору саме в такій формі та саме на запропонованих банком умовах, про що свідчить підпис ОСОБА_1 в заяві позичальника (а.с.7). Таким чином, між ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, і доводи відповідачки про те, що цей договір не укладався в письмовій формі, є неспроможними.

На виконання умов Договору відповідачка отримала частинами кредит в загальній сумі 8730 гр., та зобовязана була погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором, що встановлено п.1.1.2.5 Умов надання банківських послуг.

Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 1.1.2.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. Тому доводи відповідачки щодо неправомірності збільшення процентної ставки позивачем в односторонньому порядку є необгрунтованими.

Згідно п.1.1.2.6 Умов надання банківських послуг у разі невиконання зобовязань за Договором клієнт зобовязаний на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення кредиту (в тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до п.1.1.5.32 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісії.

Всупереч зазначеним вимогам ОСОБА_1 порушила умови договору, не сплатила кредит, відсотки та комісію за користування кредитом.

Станом на 21.01.2015 р. заборгованість за кредитним договором становить 11355,50 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 8730,00 грн., заборгованості за відсотками 1508,57 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом 100 грн., штрафів: 500 грн. - (фіксована частина), 516,93 грн. (процентна складова).

Зазначена заборгованість підтверджується розрахунком заборгованості за договором від 01.11.2013 р.( а.с.- 5 ).

Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачка зазначає, що зобов'язання за кредитним договором виконані нею в повному обсязі. Зазначене спростовується випискою з карткового рахунку відповідачки, яка була надана представником позивача в судовому засіданні.

Також безпідставні доводи відповідачки про те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не відповідає вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки зазначений закон встановлює вимоги до первинних документів та бухгалтерського обліку. Розрахунок заборгованості, доданий до позовної заяви, не є ані первинним документом, ані формою бухгалтерського обліку. Тому положення цього Закону не підлягають застосуванню до цього розрахунку.

Відповідно до ст..88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 526, 530, 549, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження якого за адресою: 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, , рах. № 3111 (для погашення заборгованості), МФО № 305299) заборгованість за кредитним договором у розмірі 11355,50 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 8730,00 грн., заборгованості за відсотками 1508,57 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом 100 грн., штрафів: 500 грн. - (фіксована частина), 516,93 грн. (процентна складова), а також судовий збір в сумі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів.

СУДДЯ