АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/1710/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2138/15Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Хіль Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Демяненко ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 02 червня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів шляхом повернення банківського вкладу, -

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», який в ході судового розгляду уточнювала та збільшувала та остаточно просила стягнути з відповідача на її користь суму внеску у розмірі 11 330,00 доларів США, а також 11,00% річних в розмірі 377,87 доларів США та індекс інфляції в розмірі 4 526,75 доларів США , 3% річних - 92,19 доларів США, пеню в розмірі 33 650,10 доларів США, а також моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 02 червня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_3 суму внеску в розмірі 11 330 доларів США, 11% річних в сумі 377 доларів США 87 центів, 3% річних в сумі 92 долара 19 центів, а всього 11 800 доларів США 06 центів.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» на користь держави судовий збір в розмірі 3 654 грн.

В задоволенні решти позову відмовлено за безпідставністю.

З вказаним рішенням суду частково не погодилася ОСОБА_3 та подала на нього апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить судове рішення змінити та додатково стягнути індекс інфляції, пеню в розмірі 3 % за кожен день користування відповідачем вкладом та моральну шкоду.

Зокрема вказує, що суд неповно зясував фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, не сприяв повному та обєктивному її розгляду, а тому рішення в частині стягнення збитків та моральної шкоди є необґрунтованим.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводі апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в його частині щодо відмови в задоволенні позову, то у відповідності до вищезазначеної норми закону, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції тільки в цій частині.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 08.01.2015 року між ОСОБА_3 та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Філія «Полтавське РУ» було укладено договір-заявку №331832/284666/7-15 про банківський строковий вклад «Стандарт» терміном на 7 місяців (а.с.7).

Відповідно до вищевказаного договору 08.01.2015 року позивач внесла на вкладний рахунок банку № 2630.2.080775.015 грошові кошти у сумі 11 330,00 доларів США.

Згідно п.2 вищевказаного договору розмір процентної ставки за користування коштами становить 11,00% річних, що складає 289,09 доларів США. Крім того, сторони домовилися про дострокове розірвання договору, (п. 5 договору).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 неодноразово зверталася з заявами до відповідача про дострокове повернення банківського вкладу (а.с.16-20).

Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав і в установлений строк вклад не повернув, позивачеві були лише частково повернуті відсотки за користування внеском, а саме: 11.02.2015 року 55,80 доларів США та 06.03.2015 року 58,02 доларів США.

Таким чином, неповернутий внесок станом на день розгляд справи становив 11 330,00 доларів США.

Місцевий суд врахувавши вищевикладені обставини та взявши до уваги, що відповідач не в повному обсязі повернув позивачу суму банківського вкладу та не виконав умови договору, прийшов до висновку про задоволення позову в частині стягнення суми внеску, 11% річних та 3% річних.

Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з відповідача суми втрат від знецінення грошей, передбачених положеннями ст. 625 ЦПК України, а саме індексу інфляції, місцевий суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні такої вимоги, з тих підстав, що відповідно до ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» індексації внаслідок знецінення підлягає тільки грошова одиниця України, іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає, а тому норма ч.2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, яка поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, застосуванню до спірних відносин не підлягають.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, оскільки такі вимога позивача є безпідставною та не ґрунтується на законі..

При цьому, судом вірно відмовлено позивачу у стягненні пені в сумі 33650,10 доларів США, оскільки умовами договору нарахування пені не передбачено.

Також вирішуючи позов в частині відшкодування моральної шкоди, суд також виходив з того, що правовідносини між сторонами виникли з договору про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки, а чинним законодавством України не передбачено можливості відшкодування моральної шкоди за невиконання чи неналежне виконання договору.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає із її положень та у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Виходячи з наведених положень закону, моральна шкода при порушенні зобовязання підлягає відшкодуванню, тільки у випадках, коли таке передбачено договором або законом. Оскільки положення договору укладеного між сторонами та відповідно норми закону, які регулюють подібні правовідносини, не містять відповідних умов, підстави для стягнення моральної шкоди на користь позивача відсутні.

В свою чергу, апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в ній доводи є необґрунтованими і не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції зясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування рішення Київського районного суду м. Полтави від 02 червня 2015 рокусудовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Демяненко ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 02 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_4 /підпис/ ОСОБА_5

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області _____________ ОСОБА_1