Справа № 307/488/15-ц
Провадження № 2/307/584/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2015 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Розман М.М., при секретарі Цех Г.М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України у Тячівському районі до ОСОБА_1 про стягнення суми отриманої пенсії,

В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України у Тячівському районі звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми отриманої пенсії. Позовні вимоги мотивує тим , що 12.11.2007 року відповідачка ОСОБА_1 звернулась до Управління Пенсійного фонду України у Тячівському районі за призначенням пенсії по втраті годувальника. Виходячи із загального трудового стажу годувальника 5 років 3 місяці, відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ОСОБА_1 було призначено пенсію по втраті годувальника на неповнолітню доньку ОСОБА_2, 2006 року народження. При зверненні за призначенням пенсії ОСОБА_1 надала трудову книжку годувальника ОСОБА_3, 1982 року народження, яка містить запис про стаж його роботи за період з 10.01.1999 року по 01.04.2004 року в МПП «Аліса» Тячівського району. Однак в 2012 році спеціалістами Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі було проведено позапланову перевірку приватного підприємства «Аліса» щодо достовірності звітних даних в системі персоніфікованого обігу за період з 01.01.1999 року по 04.04.2012 року ( Акт № 46 від 04.04.2012 року) і в ході даної перевірки встановлено, що в.о. директором Черевко М.В. у листопаді 2007 року, тобто того ж місяця і року, коли ОСОБА_1 звернулася за призначенням пенсії подано до відділу СПОВ 14 індивідуальних відомостей за 1999-2004 роки, в тому числі на ОСОБА_3, страхові внески за вказаний період не сплачені, що вже є підставою не врахувати даний період роботи до загального страхового стажу, а підтвердити стаж роботи ОСОБА_3 за період роботи з 10.01.1999 року по 01.04.2004 рік в МПП «Аліса» первинними документами неможливо, оскільки вони знищені паводком 2008 року. На підставі наведеного комісія по призначенню пенсій Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі винесла рішення (протокол № 8 від 26.03.2013 року) про припинення виплати пенсії ОСОБА_1, так як без врахування вищезазначеного періоду роботи годувальника у ОСОБА_1 відсутнє право на пенсію по втраті годувальника.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 було подано недостовірні відомості про стаж роботи годувальника, а саме підроблені трудову книжку ОСОБА_3, в Управлінні Пенсійного фонду України в Тячівському районі Закарпатської області виникла переплата у розмірі 58 625.71 гривень за період з 06.06.2007 року по 20.02.2013 року.

На підставі ст..ст. 36, 50, 101 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», просить стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі незаконно отриману пенсію в розмірі 58 625.71 гривень.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав посилаючись на викладені в позовній заяві обставини і додатково пояснила, що зловживання міститься саме в діях відповідачки, оскільки вона подавала заяву на призначення пенсії і трудову книжку, так як її чоловік на той час вже помер. З цього приводу також наявне в СВ Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області кримінальне провадження за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 190 ч.1, 358 ч.4 КК України. Просить позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнала посилаючись на те, що після смерті чоловіка вона подала всі документи, які вимагалися, для призначення їх дитині пенсії про втрату годувальника, в тому числі і трудову книжку. Шлюб між нею і ОСОБА_3 було зареєстровано 7 серпня 2004 року. До шлюбу, коли вони ще з ним зустрічалися, то їй відомо, що він працював в МПП «Аліса». На момент укладення шлюбу він там вже не працював і його трудова книжка зберігалася вдома. Вважає, що вона ніяких зловживань не допускала і просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 з 7 серпня 2004 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3.

У зв'язку із смертю ОСОБА_3 з червня 2007 року по лютий 2013 року відповідачка ОСОБА_1 як законний представник неповнолітньої ОСОБА_2 , на підставі ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» отримувала пенсію по втраті годувальника на загальну суму 58 625.71 гривень.

При зверненні за призначенням пенсії ОСОБА_1 надала трудову книжку годувальника ОСОБА_3, яка містить запис про стаж його роботи за період з 10.01.1999 року по 01.04.2004 року в МПП «Аліса» Тячівського району. Однак згідно акту позапланової перевірки від 04.04.2012 року спеціалістами Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі встановлено, що ПП «Аліса» страхові внески за вказаний період, в тому числі і на ОСОБА_3, не сплачені, що є підставою не врахувати даний період роботи до загального страхового стажу, а підтвердити стаж роботи ОСОБА_3 за період роботи з 10.01.1999 року по 01.04.2004 рік в МПП «Аліса» первинними документами неможливо, оскільки вони знищені паводком 2008 року. На підставі наведеного комісія по призначенню пенсій Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі протокольним рішенням № 8 від 26.03.2013 року припинила виплати пенсії ОСОБА_1, так як без врахування вищезазначеного періоду роботи годувальника у ОСОБА_1 відсутнє право на пенсію по втраті годувальника.

У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ст.ст. 10, 11 цього ж Кодексу суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості.

А згідно ч.1 ст. 50 вказаного Закону суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Тобто на підставі даної норми суми пенсій можуть бути примусово стягнуті тільки у разі якщо вони виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних.

В даному випадку належними і допустимими доказами позивачем не доведено факт зловживання з боку відповідачки, яка до того не є страхувальником за вказаним видом пенсії, та не спростовано її доводи про те , що на момент укладення шлюбу її чоловік в МПП «Аліса» вже не працював і його трудова книжка зберігалася вдома.

Сама по собі наявність у СВ Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області кримінального провадження, на яке посилається представник позивача, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 190 ч.1, 358 ч.4 КК України ще не вказує на винність чи невинність конкретної особи у вчиненні правопорушення, а тому в даному випадку судом не може братися судом як доказ зловживань з боку відповідачки.

Інших належних і допустимих доказів позивачем не наведено.

Враховуючи наведене, суд вважає, що в задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України у Тячівському районі до ОСОБА_1 про стягнення суми отриманої пенсії слід відмовити у зв'язку з його недоведеністю.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 4 , 10 , 11 , 60 , 169 , 209 , 213-215 ЦПК України , ст..ст. 36, 49, 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд,

Р І Ш И В:

В задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України у Тячівському районі до ОСОБА_1 про стягнення суми отриманої пенсії відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: М.М.Розман