Справа № 686/3644/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2015 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Ніколайчук А.В., за участю учасників процесу

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири,

встановив:

20 лютого 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посилаючись на те, що 29 вересня 2013 року при укладенні зазначеного договору йому не було сплачено покупцем обумовлену умовами договору суму 138 430 грн. Також ОСОБА_1 свій позов обґрунтовував і тим, що відповідач ввела його в оману щодо обставин правочину, які мають істотне значення, а саме, отримала квартиру не сплативши за неї коштів, з огляду на викладене, позивач просить його позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в тому обсязі, що визначений у позовній заяві.

Відповідач та його представник заперечили проти позову, вважають його необґрунтованим.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні 29 вересня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу кватири №76 по вул. Старокостянтинівське шосе 17/1 в м. Хмельницькому, який був посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3. Предмет договору купівлі-продажу належав продавцю на підставі договору міни від 13 вересня 1994 року.

Позивач свій позов мотивує тим, що правочин був укладений внаслідок обману з боку покупця квартири ОСОБА_4, а саме, остання не сплатила коштів в сумі, що обмовлена договором купівлі-продажу квартири та в загалі не мала наміру сплачувати кошти за цим договором, що в судовому засіданні підтвердив особистими поясненнями.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В судовому засіданні позивачем не доведено обставин того, що з боку відповідача мав місце обман та не було сплачено обмовленої договором ціни квартири 138 430 грн., не встановлено цього і в судовому засіданні.

Судом враховується, що в п.п.2.2. п.2 «Ціна договору» договору купівлі-продажу від 29 вересня 2013 року зазначено що суму 138 430 грн. покупець передав продавцю до оформлення та підписання цього договору. Підписанням цього договору сторони ствердили факт повного розрахунку за цим договором та не мають жодних фінансових претензій один до одного.

Відповідно до ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215, та ст. 230 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Недодержання сторонами цієї вимоги може бути підставою недійсності право проти позову зачину.

Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину.

П.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 06.11.2009, № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів» звернуто увагу судів на те, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Оскільки в судовому засіданні обставин введення в обман з боку відповідача при укладенні договору купівлі-продажу встановлено не було, кошти продавцеві були сплачені в повному обсязі, про що зазначено у договорі, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог, у звязку із чим в задоволенні позову слід відмовити впоєному обсязі.

Відповідно до ч.6 ст.154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено у звязку із його безпідставністю, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову вжиті судом 9 квітня 2015 року.

Судові витрати по справі покласти на позивача.

Керуючись ст.ст.60, 212-215 ЦПК України, ст.ст.203, 215, 230 ЦК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири відмовити.

Заходи забезпечення позову, щодо накладення арешту на квартиру, що належить на праві власності ОСОБА_2 АДРЕСА_2, зареєстровані в реєстрі обтяжень за №9493826-скасувати та зняти арешт.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитися з повним рішенням суду 13 липня 2015 року.

Суддя С. Стефанишин