Номер провадження: 22-ц/785/3316/15
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Панасенкова В.О., Парапана В.Ф.,

при секретарі - Томашевській К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2012 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановила:

Позивач ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_2 кредитної заборгованості за кредитним договором у розмірі 25 115, 60 доларів США (двадцять п'ять тисяч сто п'ятнадцять доларів США 60 центів), що у еквіваленті за курсом НБУ (на дату 04.11.2010 1 долар США дорівнює 7, 9197 грн.) становить 198 908, 01 (сто дев'яносто вісім тисяч дев'ятсот вісім гривень 01 копійка), у тому числі: заборгованість за кредитом -18 796 доларів США 32 цента, що складає 148 861 гривню 21 копійку; заборгованість за відсотками -1 275 дол. США 35 центів, що складає 10 100 гривень; пеня за прострочення тілу кредиту -3 904 дол. США 73 цента, що складає 30 924 гривні 29 коп.; пеня за прострочення відсотків по кредиту -1 139 дол. США 20 центів, що складає 9 022 гривні 13 коп. та витрати по сплаті державного мита у сумі 1700, 00 грн. та ІТЗ у сумі 120,00 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у судове засідання не з'явились.

Рішенням суду позов задоволений в повному обсязі.

Ухвалою від 02.02.2015р. заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення було залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення боргу з ОСОБА_2 та постановити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову щодо стягнення заборгованості за кредитом з поручителя ОСОБА_2, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи скарги, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Рішення суду в частині стягнення коштів по заборгованості за кредитом з позичальника ОСОБА_4 ніким не було оскаржено, тому воно в цій частині не підлягає перегляду.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вони повністю обґрунтовані.

Однак, судова колегія не може погодитися з такими висновками.

Так, дійсно, 19.09.2007 року між позивачем АТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем ОСОБА_4 було підписано кредитний договір № 014/0018/73/82437 про надання кредиту в сумі 26 000, 00 (двадцять шість тисяч) доларів США на строк з 19.09.2007 року до 19.09.2013 року під 13,5 відсотків річних з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно, згідно графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом щомісячними фіксованими платежами.

Відповідно до умов укладеного договору, Кредитний договір складається з умов надання банківських послуг та графіку погашення кредиту (відповідно до Додатків до Кредитного договору).

Кредит було отримано відповідачем 19.09.2007 року, що підтверджується Заявою позичальника на видачу готівки від 19.09.2007 року.

Проте відповідач ОСОБА_4 на порушення умов кредитного договору своєчасно й у повному обсязі не погашав кредит та не сплачував відсотки за користування коштами.

Згідно п.п. 5.1, 5.2 умов кредитного договору до обов'язків відповідача (позичальника) було покладено щомісячне до 15-го числа кожного місяця часткове повернення кредиту та щомісячна до 15-го числа кожного місяця сплата відсотків за фактичне використання кредитних коштів. У випадку невиконання зобов'язань за договором, відповідач (позичальник) за вимогою банку повинен протягом 30 календарних днів з моменту надіслання Позивачем (кредитором) відповідного листа-повідомлення здійснити повернення кредиту, процентів та інших платежів, що визначені Кредитним договором.

Згідно п. 10.1. Кредитного договору, за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених цим Договором, Позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

У якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між позивачем, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (надалі - Відповідачі) був підписаний договір поруки № 014/0018/73/82437/1 від 19.09.2007 року, згідно п. 2.1. якого ОСОБА_2 на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед Позивачем відповідати по зобов'язанням ОСОБА_4, які виникають з умов Кредитного договору.

Відповідно п. 2.2, 3.1 Договору поруки № 014/0018/73/82437/1 від 19.09.2007 року, у випадку невиконання або неналежного виконання боржником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 несуть солідарну відповідальність перед Кредитором на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання вимоги, включаючи сплату основного боргу за Кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків.

Однак, відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні спору суд першої інстанції мав враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення та вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Така позиція також викладена в п.24 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів що виникають із кредитних правовідносин».

З матеріалів справи вбачається, що до позичальника ОСОБА_4 та поручителя ОСОБА_2 28.01.2010р. були направлені вимоги про повне погашення боргу за кредитним договором протягом 30 днів. (а.с.34-35).

Проте, Банк тільки 01.02.2011р. (майже через один рік) подав позов про стягнення боргу за договором кредиту як з позичальника, так і з поручителя, що не відповідає вищезазначеним вимогам діючого законодавства.

Суд першої інстанції не звернув своєї уваги на вказані положення норм матеріального права, не надав належної оцінки наданих позивачем доказам, а тому дійшов до помилкового висновку про стягнення суми боргу солідарно як з позичальника так і з поручителя.

При таких обставинах, винесене рішення в частині задоволення позову Банка до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором кредиту № 014/0018/73/82437 від 19.09.2007 рокуне може вважатися обґрунтованим та законним, так як воно ухвалене без повних і всебічно з'ясованих обставин, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, та без підтвердження їх належними доказами.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції в цій частині не довів обставини, що мають значення для справи та які суд вважав встановленими, висновки районного суду в цій частині не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права при вирішенні справи, у зв'язку з чим, є підстави для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором кредиту № 014/0018/73/82437 від 19.09.2007 року і ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні цієї частини позову у зв'язку з недоказаністю позовних вимог.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 309 ч.1 п.2-4; ст.313-314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2012 року змінити.

Постановити нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль" задовольнити частково.

Відмовити в задоволені позову Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором № 014/0018/73/82437 від 19.09.2007 року.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_2 виданий Центральним РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 21.01.1999 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за Кредитним договором № 014/0018/73/82437 від 19.09.2007 року, яка складає 25 115, 60 доларів США (двадцять п'ять тисяч сто п'ятнадцять доларів США 60 центів), що у еквіваленті за курсом НБУ (на дату 04.11.2010р. 1 долар США дорівнює 7, 9197 грн.) становить 198 908, 01 (сто дев'яносто вісім тисяч дев'ятсот вісім гривень 01 коп.), у тому числі:

- заборгованість за кредитом -18 796 дол. США 32 цента, що складає 148 861 гривню 21 копійку;

- заборгованість за відсотками -1 275 дол. США 35 центів, що складає 10 100 гривень;

- пеня за прострочення тілу кредиту -3 904 дол. США 73 цента, що складає 30 924 гривні 29 коп.;

- пеня за прострочення відсотків по кредиту -1 139 дол. США 20 центів, що складає 9 022 гривні 13 коп.;

а також понесені судові витрати в сумі 1 820,00 (одна тисяча вісімсот двадцять) 00 грн.

Рішення вступає в законну силу з моменту оголошення. На рішення може бути подана касаційна скарга протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішення апеляційного суду.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді В.Ф. Парапан

В.О. Панасенков