Справа № 640/6727/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Чередник В.Є.

при секретарі Кривенко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» про повернення депозитного вкладу,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив зобов»язати відповідача повернути йому депозитний вклад за договорами про банківські строкові вклади (депозити) "Стандарт" на користь третьої особи від 01.09.2014 року за № 300131/102503/3-14, № 300131/102504/3-14, № 300131/102505/3-14 у валюті вкладу разом з нарахованими відсотками у розмірі 69 336,76 доларів США та стягнути три відсотки річних в сумі 182,37 доларів США.

При цьому позивач посилається на те,що на її користь було укладено вказані договори відповідно по договорах 1964,62 дол. США, 51251,03 дол. США та 5006,76 дол. США, а всього 67222,41 дол. США на умовах сплати відсотків у розмірі 11% річних на строк до 01.12.2014р.

Відповідно до виписок по рахункам від 05.03.2015 та 06.03.2015 АТ "БАНК "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ фактично заблокував наявні на рахунках по вкладах на вимогу грошові кошти у сумі депозитів та нарахованих відсотків на загальну суму 70166,76 долари, а саме: за договором № 300131/102503/3-14 на рахунку №2620.4.279381.005 рахувався залишок 11444,80 доларів США з яких сума депозиту 10964,62 доларів США та сума нарахованих відсотків 480,18 доларів США, за договором № 300131/102504/3-14 на рахунку 2620.3.279381.003 рахувався залишок 53 495,90 дол. США з яких сума депозиту 51 251,03 дол США та сума нарахованих відсотків 2244,87 дол. США, за договором № 300131/102505/3-14 на рахунку 2620.5.279381.004 рахувався залишок 5 226,06 дол. США з яких сума депозиту 5006,76 дол. США та сума нарахованих відсотків 219,30 дол. США.

Після неодноразових звернень позивачу було виданолише частину коштів у сумі 830 дол. США, а саме за договором 300131/102503/3-14 повернуто частину вкладу та нарахованих відсотків у сумі 480 дол. США та 350 дол. США. за договором 300131/102504/3-14 .

На вимогу позивача після закінчення укладеного між сторонами договору, відповідач суми депозитів не повернув, узв»язку з чим позивач вимушений звернутися до суду із зазначеним позовом.

В судове засідання представник позивача надав письмову заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду письмові заперечення, в яких зазначив обставини незгоди з позовом.

При цьому представник відповідача в своїх запереченнях зазначив, що здійснюючи свою діяльність в сфері залучення коштів ОСОБА_2 зобов'язаний керуватись чинним законодавством України, умовами укладеного договору та Основними умовами залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у АТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит».

Між ОСОБА_3 та АТ «ОСОБА_2 та кредит» 01.09.2014 дійсно було укладено договори №300131/102504/3-14, № 300131/102505/3-14 та № 300131/102503/3-14 про банківський строковий вклад(депозит) «Стандарт» на користь третьої особи ОСОБА_1

26.02.2015 р. банком отримано заяви ОСОБА_1 про повернення грошових вкладів по закінченні строку дії договорів про банківський вклад.

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 01.12.2014 р. за № 758 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», та Постанови Правління Національного банку України № 160 від 03.03.2015 року банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15 000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України.

Отже, банк ніяким чином не міг одномоментно повернути кошти позивачеві, як він просив у заяві. На підставі викладеного відповідач вважає, що банком виконуються умови укладеного договору про банківський вклад з дотриманням вимог Постанов Правління Національного банку України № 758 від 01.12.2014 р. та № 160 від 03.03.2015 року «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України ».

Крім того, відповідно до п. 4.1 договорів про банківський вклад, після закінчення строку визначеного п.1.1 договору, або настання інших обставин, визначених чинним законодавством України чи договором, згідно п.6.2 договору, кошти з депозитного рахунку повертаються вкладнику за його письмовою вимогою шляхом видачі готівкою або перерахування його на власний поточний/картковий рахунок або інший депозитний рахунок, а дія договору припиняється. Вкладник зобовязаний надати банку зазначену письмову вимогу вкладник зобовязаний надати банку зазначену письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку вкладу, визначеного п 1.1 договору. Вказану письмову вимогу вкладник зобовязаний надати банку у двох автентичних примірниках, один з яких приймається банком, а другий повертається вкладнику з відміткою отримання письмової вимоги.

Таким чином, вивчивши заяву позивача від 26.02.2015. про повернення банківського вкладу, відповідачу вбачається, що позивачем не було вказано жодного способу, яким банк мав би повернути йому вклад.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та ЦК України, порядок видачі коштів (готівкою або перерахуванням) є способом виконання зобов'язання, який має бути зазначений саме позивачем. На підставі п.4.2 договорів про банківський вклад, по закінченню строку закінчення депозиту банком була перерахована сума вкладу та сума процентів на рахунок на вимогу, що підтверджується виписками по особовим рахункам за періоди з 01.09.2014 р. по 08.06.2015 р. Отже, умови договору про банківський вклад банком виконуються та жодних порушень положення чинного цивільного законодавства України та/або положень договору про банківський вклад, який припинено, банком не вчинено.

Згідно ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу одна сторона, що прийняла від другої сторони або для неї грошову суму, що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку встановлених договором. На думку відповідача, позивачем необґрунтовано та безпідставно нараховані проценти за договором про банківський вклад.

На думку відповідача, позивачем, не враховані норми Податкового кодексу України щодо оподаткування нарахованих процентів за договором про банківський вклад.

Як вбачається із виписок по особовим рахункам за період з 01.09.2014 року по 08.06.2015 року банком як податковим агентом здійснювалися утримання податку з нарахованої суми процентів по вкладу та утримання військового збору.

Також, відповідач не погоджується з розрахунком позивача 3% річних, оскільки договором про банківський вклад передбачено, що за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного в Договорі про банківський вклад, банк нараховує та виплачує вкладникові проценти за ставкою 11,00 % річних. З моменту закінчення строку розміщення строкового вкладу, вклад перераховано на рахунок вкладника на вимогу, до якого застосовується інша процентна ставка згідно тарифів банку, яка становить 0,0001 % річних.

Також, банк вважає, що, оскільки вклад було перераховано на рахунок платника на вимогу, прострочення виконання зобов'язань банку, яке нібито було на думку позивача, відсутнє.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, з огляду на те, що Договір про банківський вклад не прострочено, ним передбачено нарахування та сплата процентів за вкладом на вимогу з відсотковою ставкою 0,0001% річних. Таким чином, у задоволенні позову стосовно стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 182,37 доларів США на користь позивача необхідно відмовити.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено та сторонами не заперечено, що між АТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» та ОСОБА_3 01.09.2014р. укладено Договір №300131/102504/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на користь третьої особи ОСОБА_1. Відповідно до пункту даного договору про банківський вклад банк прийняв від ОСОБА_3 грошові кошти у загальній сумі 51251,03 дол. США на строк з 01.09.2014 року по 01.12.2014 року, процентна ставка за договором складала 11,00% річних.

Також між АТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» та ОСОБА_3 01.09.2014р. укладено Договір №300131/102505/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на користь третьої особи ОСОБА_1. Відповідно до пункту 1 договору прийняв від ОСОБА_3 грошові кошти у загальній сумі 5006,76 доларів США на строк з 01.09.2014 року по 01.12.2014 року, процентна ставка за договором складала 11,00% річних.

Крім того, між банком та ОСОБА_3 01.09.2014р. укладено договір №300131/102503/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на користь третьої особи ОСОБА_1, відповідно до пункту 1 договору банк прийняв від ОСОБА_3 грошові кошти у загальній сумі 10964,62 дол. на строк з 01.09.2014 року по 01.12.2014 року, далі процентна ставка - складала 11,00% річних.

Позивач ОСОБА_1 зверталась до Філії «Слобожанське РУ» АТ «Банк «ОСОБА_2 та кредит» з вимогами та заявами про видачу їй сум вкладів.

Станом на 07.03.2015 року залишок неповернутих коштів складає загальну суму 69 336,76 доларів США.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

Відповідно відповідно до ч. 2 ст. 1058 ЦК України, договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором.

Ч. 1 ст. 633 ЦК України визначає поняття публічний договір, як

договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обовязок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги звязку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Згідно з ч. 2 ст. 633 ЦК України умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» клієнт банку будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку.

Виходячи з вищенаведеного, вкладник за договором банківського вкладу є споживачем послуг банку (клієнт банку), зокрема у сфері залучення коштів на депозитні рахунки. Відповідно захист його прав як споживача регламентовано Законом України «Про захист прав споживачів» та відповідними нормами ЦК України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.

Пунктом 13 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначається: належна якість товару, роботи або послуги властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем.

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на належну якість обслуговування.

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Частиною 1 ст. 1058 ЦК України визначається: за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від іншої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові цю суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, установлених договором (п. 2.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 року №516 .

Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Згідно п. 1.2. Положення від 03.12.2003 р. №516, договір банківського вкладу (депозиту) укладається на умовах видачі вкладу (депозиту) на першу вимогу (вклад (депозит) на вимогу) або на умовах повернення вкладу (депозиту) зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад (депозит).

За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором (абз. 2 п. 3.3. Положення від 03.12.2003 р. №516).

Внесені вклади відповідно до умов договорів є вкладами на вимогу, отже, відповідач зобовязаний повернути позивачу кошти протягом усього строку дії договору на вимогу останнього.

Вимога про повернення коштів позивачем, як зазначалося вище, була направлена до банку неодноразово, проте останній свої зобовязання щодо повернення коштів в повному обсязі не виконав.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

При цьому закріплена в ст. 1061 ЦК України правова норма щодо обов'язку банку виплачувати вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу, не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки виходячи із положень Глави 51 ЦК України, сплата боржником суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також процентів річних від простроченої суми є одним із видів відповідальності за порушення грошового зобов'язання, про що свідчить і назва ст. 625 ЦК України, а правова природа процентів на банківський вклад, належних вкладникові відповідно до ст. 1061 цього Кодексу, полягає у тому, що вони є платою за користування вкладом.

Згідно з ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Частина 1 ст. 1061 ЦК України визначає, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Абзацом 1 п. 3.5. Положення від 03.12.2003 року №516 встановлено, що проценти на банківський вклад (депозит) виплачуються вкладникові на його вимогу відповідно до строків, визначених у договорі банківського вкладу (депозиту).

Відповідно до абз. 2 п. 1.6. Положення від 03.12.2003 року №516, банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника в іншій іноземній чи в національній валюті.

Частина 2 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином між банком та позивачем виникли договірні відносини, зокрема укладено договори банківського вкладу, які відповідно до положень ст. ст. 524, 599, 625, 1058, 1059, 1060, 1061 ЦК України, повинні виконуватись належним чином, Відповідно до постанов Верховного суду України від 08.11.2010 у справі № 4/719, від 15.11.2010 у справі № 4/720 прийнятих за наслідками розгляду заяв про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права зазначено, що інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Всього проценти за користування коштами за період з 07.03.2015 року до 07.04.2015 року складають 182,37 долларів США.

Відповідно до п.1.6. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами», затвердженого постановою Правління НБУ від 03.12.2003 №516, банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній валюті чи в національній валюті.

Таким чином, зобов'язання відповідача щодо повернення позивачу суми вкладу за укладеним договором та суми процентів, нарахованих за фактичний термін користування сумою вкладу має бути виконане у валюті вкладу - доларах США, що не суперечить законодавству.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту не тільки порушених, а й оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Таким чином, доводи позивача про повернення вкладу з нарахованими відсотками та 3% річних є обґрунтованими, знайшли своє повне підтвердження, в зв'язку з чим суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 215, 218 ЦПК України, ст. 509,525, 526, 610, 633, 1058, 1060, 1061 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Зобов'язати Публічне акціонерне товариство "БАНК "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ (04050, м.Київ, вул. Артема, буд. 60, Код ) повернути ОСОБА_1 кошти за договорами про банківські строкові вклади (депозити) «Стандарт» від 01.09.2014 року за №300131/102504/3-14, №300131/102505/3-14, №300131/102503/3-14 шляхом забезпечення повернення у готівковій формі у валюті рахунку вкладу грошові кошти та нараховані відсотки в загальній сумі 69336,76 доларів США.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "БАНК "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ (04050, м.Київ, вул. Артема, буд. 60Код ) на користь ОСОБА_1 (61184, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) 3% річних в сумі 182,37 доларів США.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 та кредит» / / судовий збір на користь держави в розмірі 3654 грн.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі протягом 10 днів з дня проголошення рішення до Київського районного суду м. Харкова апеляційної скарги.

Суддя -