Справа № 577/2601/15-ц
Провадження № 2/577/828/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року м. Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Кущенка М.Ф.

при секретарі Олійник В.П.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа : Конотопський міський відділ управління державної міграційної служби України в Сумській області про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом визнання відповідача разом із дитиною такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивач в судовому засіданні свої вимоги обгрунтовує тим, що в м. Конотопі по вул. Ніжинській,92 знаходиться житловий будинок, який належить йому на праві власності, якого він купив в період шлюбу із відповідачкою, яка має від нього доньку Уляну 08.04.2003р. народження . Після розлучення з нею 24.10.2007р. він одружився із ОСОБА_3, від якої в 2013р. народилася донька Дарія. Відповідачка і їхня донька зареєстровані в цьому ж будинку, але з вересня 2007р. тут не проживають, забрали свої речі та переїхали до батьків відповідачки в АДРЕСА_1. В звязку із їхньою реєстрацією в його будинку він не може розпорядитися своїм майном на свій розсуд в тому числі і отримати відповідну субсидію на житлово-комунальні послуги. Він зараз будує новий будинок і коли закінчить його будувати, то перейде жити в нього , а відповідачка потім може проживати в цьому будинку по місцю проживання по якому йде спір. Посилається на ст. ст. 391, 405 ч.2 ЦК і просить усунути перешкоди, які створює йому відповідачка і донька у здійсненні права приватної власності на вказаний будинок шляхом визнання їх такими , що втратили право користування вказаним житлом.

Третя особа на стороні позивача ОСОБА_3 вимоги позову підтримує і також просить його задовільнити.

Відповідач ОСОБА_2 вимог позову не визнала і пояснила, що вказаний будинок, де вона із донькою зареєстрована разом із позивачем, вона придбала із позивачем в період шлюбу і являється таким же його власником , як і позивач, незважаючи на те, що будинок зареєстрований на позивача. Будинок знаходиться у їхній спільній власності, оскільки вони купили його за спільні кошти. Влітку 2003р. вони разом розпочали будівництво нового будинку, яке не завершене до цього часу. За півтора місяця до розірвання шлюбу із позивачем , вона була змушена піти від відповідача і на той час новий будинок був уже зведений, тільки не було дверей. В 2014р. він без її дозволу і відома зареєстрував у їхньому спільному будинку свою нову сімю. І вона змушена була залишити тимчасово це житло, оскільки позивач дуже жорстко з нею поводився і вона втекла звідти , забравши доньку. Вона повернулася до воїх батьків в однокімнатну квартиру жилою площею 15 кв.м. І лише в минулому році переїхала до будинку своєї бабусі. Повернутися на проживання за місцем реєстрації вона не могла із-за жорсткої поведінки позивача. Просить в задоволенні вимог позову відмовити.

Вислухавши учасників розгляду справи та перевіривши її матеріали суд приходить до слідуючого висновку.

Відповідно до положень ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 15.08.1997р., в шлюбі народили доньку Уляну ,08.04.2003р. І, знаходячись в шлюбі, 17.05.2002р. за договором купівлі - продажу купили житловий будинок із надвірними будівлями в м. Конотопі по вул. Ніжинській,92, яки був оформлений на позивача . Вказане підтверджується договором купівлі- продажу вказаного житла, копією свідоцтва про одруження між позивачем і відповідачем і довідкою квартального комітету (л.с.3,6, 26). По вказаній адресі сторони і зареєстровані (л.с. 7-11). Вказане не заперечується учасниками розгляду справи.

Позивач на обгрунтування своїх вимог посилається на ст. 391 і ст. 405 ЦК. Однак ст. 391 ЦК передбачає можливість власником майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання саме своїм , індивідуально визначеним майном. А ст. 405ч.2 ЦК визначає, що член сім'ї власника житла, тобто такий, який не є власником цього житла, втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Вказане положення відноситься до члена сімї, чи бувшого члена сімї, який не є власником майна.

Згідно із положенням ст.ст. 316, 317 ЦК правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Посилання позивача на те, що реєстрація відповідача чинить перепони в оформленні субсидії не впливає на оцінку виниклого спору, крім цього позивач може розділити відповідні особисті рахунки і оплачувати за обслуговування тільки його частини власності.

Крім цього позивач являється батьком малолітньої дитини, яку також просить визнати втратившою право на користування житлом, в той час як відповідно до вимог ст.150 СК він також повинен створювати умови для проживання і виховання дитини.

При таких обставинах в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК , суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні вимог позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги через Конотопський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений 22 червня 2015р.

Суддя Кущенко М. Ф.