Справа № 171/2470/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 серпня 2015 року м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

- головуючого судді Хоруженко Н.В.,

- при секретарі - Ровній Н.А.,

- за участі представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 цивільну справу за позовом ОСОБА_3, поданого представником позивача ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про витребування безпідставно отриманих грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 звернувся 10.09.15 року до Апостолівського районного суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про витребування безпідставно отриманих грошових коштів. Позивач обґрунтовував позовні вимоги тим, що на початку лютого 2013 року до позивач звернувся гр.. ОСОБА_5 з проханням надати в борг грошові кошти 2900 доларів США, запевнив позивача, що поверне їх у вересні 2013 року. Він погодився, на прохання позивача через фінансову установу ВАТ «Сибнефтебанк» за місцем свого проживання позивач здійснив два перекази грошових коштів а саме 22.02.13 року на суму 1200 доларів США та 25.03.13 року на суму 1700 доларів США, крім того позивач сплатив банківські витрати 43,50 долари США. Перекази здійснювалися на імя відповідачки ОСОБА_1, яка й отримала грошові перекази в м. Зеленодольськ у відділені ПАТ КБ «ПриватБанк». З травня 2013 року по листопад 2013 року ОСОБА_5 перебував на Україні, а після повернення пояснив, що відповідач ОСОБА_1 привласнила грошові кошти, припинила будь-які відносини з гр..ОСОБА_5. Також гр.. ОСОБА_5 пояснив, що не має можливості повернути грошові кошти так як він їх не отримував, а відповідач ОСОБА_1 відмовляється від будь-якого спілкування з ним. Позивач самостійно звертався до відповідача з проханням повернути грошові кошти, однак відповідач уникає спілкування з ним. Тому просив суд на підставі ст.. ст.. 1212, 1213, 1214, 536, 1048,1047, 625 ЦК України стягнути з відповідачки на користь позивача 2943,50 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 37735,67 грн. та понесені судові витрати.

За заявою представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 справу розглянуто у його відсутності (а.с.85).

За заявою відповідача ОСОБА_1 справу розглянуто у її відсутності (а.с.16).

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_6 проти задоволення позову заперечував, пояснивши, що жодних договірних відносин між позивачем та відповідачем не було, згоду на переказ грошових коштів позивачем та вчинення будь-яких дій на придбання нерухомості відповідач не надавала, відповідач не знає позивача, який є громадянином ОСОБА_7, відповідач хворіє, отримує кошти як допомогу на лікування, її донька проживає з гр.. ОСОБА_5, а позивач ОСОБА_3 мав намір створити з відповідачкою сімю, тому, можливо, і перераховував грошові кошти на її рахунок, проте доказів, що саме вона отримувала ці грошові кошти позивач не надав. Згідно ст.. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті грошові кошти, надані фізичній особі добровільно як засіб для існування. Тому просив в задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши докази, надані сторонами, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлені наступні обставини.

Заявою фізичної особи на переказ грошових коштів від 22.02.13 року підтверджено, що гр.. ОСОБА_3 в ЯНФ ВАТ «Сибнефтебанк» здійснив переказ грошових коштів у розмірі 1200,00 доларів США на імя гр.. ОСОБА_1, яка проживає у м. Зеленодольськ, при цьому сплатив комісію за здійснення переказу18,00 доларів США, номер переказу 894561282 (а.с.8).

Заявою фізичної особи на переказ грошових коштів від 25.03.13 року підтверджено, що гр.. ОСОБА_3 в ЯНФ ВАТ «Сибнефтебанк» здійснив переказ грошових коштів у розмірі 1700,00 доларів США на імя гр.. ОСОБА_1, яка проживає у м. Зеленодольськ, при цьому сплатив комісію за здійснення переказу 25,50 доларів США, номер переказу 773325242 (а.с.9).

Довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» від 15.06.15 року підтверджено, що 22.02.2015 року здійснено виплату грошового переказу відправника ОСОБА_3 отримувачу ОСОБА_1 (номер переказу 894561282), також 25.03.13 року здійснено виплату грошового переказу відправника ОСОБА_3 отримувачу ОСОБА_1О.(номер переказу 773325242) (а.с.81).

При вішенні спору між сторонами, суд видить з наступного.

Згідно ст.. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Аналіз наведеної норми закону дає підстави до висновку, що ст.1212 ЦК України застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, виходячи з обставин, якими позивач обґрунтовує свій позов, договірні відносини щодо позики грошових коштів виникли між ним та гр.. ОСОБА_5, грошові кошти він безпосередньо гр.. ОСОБА_5 не передавав, а переказ на імя відповідачки позивач зробив на виконання умов укладеного з гр.. ОСОБА_5 за погодженням з ним. За укладеним договором позики грошові кошти зобовязався повернути позивачеві гр.. ОСОБА_5, а не відповідачка, що не заперечував у судовому засіданні гр.. ОСОБА_5 Позивач ОСОБА_3 позовних вимог про стягнення боргу за договором позики до гр.. ОСОБА_5 не предявляв, а отже звернення його до суду з позовом до ОСОБА_1 є передчасним.

Згідно ст.. 3 ЦПК України судовому захисту підлягає порушене, не визнане або ос порене право.

Однак, в судовому засіданні не встановлено, що відповідач ОСОБА_1 будь-яким чином порушила, не визнала або оспорила права позивача, в чому числі, не встановлено, що позивач отримала грошові кошти позивача без достатніх правових підстав, оскільки грошові кошти переказані на її імя на виконання договору позики між позивачем та гр.. ОСОБА_5, грошові кошти зобовязався повернути позивачеві гр.. ОСОБА_5, а не відповідачка про що сам позивач стверджує в позовній заяві.

Оскільки позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми як безпідставно набутих відповідачем, питання про стягнення боргу за договором позики не ставив, суд розглядає справу за заявленими вимогами.

Позивач не позбавлений права звернутися до суду про відновлення порушених прав з інших правових підстав, зокрема шляхом звернення до суду з позовом до гр.. ОСОБА_5 по стягнення боргу за договором позики, виходячи з обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Твердження представника відповідача, викладені в запереченнях про те, що грошові кошти, які можливо отримала відповідач, надані їй позивачем як засіб до існування не може бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки, дійсно наданими представником відповідача медичними документами (а.с.33-36,44-47, 88-100) підтверджено, що відповідач хворіє, потребує лікування, проте, в призначені платежу не зазначено, що грошові кошти це є допомога на оздоровлення.

Оскільки в позові слід відмовити не підлягають стягненню і понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст. ст. 10,11, 60, 209, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3, поданого представником позивача ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про витребування безпідставно отриманих грошових коштів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:ОСОБА_8