Справа № 460/4037/14-ц
Провадження №2/460/448/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2015 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді - Воробель М.М.,

з участю секретаря Чорній Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Яворові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просить стягнути з Відповідача на її користь 5 672,36 грн. оплачених житлово-комунальних послуг. Свої позовні вимоги мотивує тим, що перебуваючи у шлюбі з Відповідачем, 26.12.2008 року ними придбано квартиру АДРЕСА_1. Дана квартира належить сторонам на праві спільної власності подружжя. Таким чином, Відповідач, як власник ? частини вищевказаної квартири зобов'язаний на рівні з Позивачем нести витрати на утримання даної квартири та оплачувати житлово-комунальні послуги.

Представник позивача, ОСОБА_3, в судове засідання не з'явився, проте подав суду заяву в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Просить позов задоволити.

Представник відповідача, ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5, яка представляє інтереси недієздатного ОСОБА_2, в судове засідання не з'явився, проте звернувся до суду із заявою про слухання справи у його відсутності. Позовні вимоги заперечує. Просить в позові відмовити. На судовому засіданні, яке відбулося 15 травня 2015 року, представник відповідача ОСОБА_4, свої заперечення обґрунтовував тим, що 01 липня 2014 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області ухвалила рішення про визнання за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, а тому до моменту винесення даного рішення, його довіритель не повинен був сплачувати за комунальні послуги.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи та ухвалити рішення у відсутності сторін на підставі доказів наявних в матеріалах справи.

У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, не здійснюється.

Проаналізувавши матеріали цивільної справи та дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання про те, що обставини на які покликається позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених нею позовних вимог, знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до вимог ст. ст. 4, 10, 11, 60, 61, 213 ЦПК України, суд розглядає

-2-

цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Рішення суду обґрунтовується лише тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 03 вересня 2005 року по 24 грудня 2010 року. Дані обстаниви підтверджуються матеріалами справи (а.с.4,5).

Перебуваючи у шлюбі, сторони 26 грудня 2008 року, придбали квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу (а.с.6).

У відповідності до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 01 липня 2014 року, яке набрало законної сили, встановлено, що квартира АДРЕСА_1, належить сторонам на праві спільної власності подружжя та визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину даної квартири (7-8).

Згідно ч.2 ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1, 5 ч. 3 ст. 20 Закону України від 24.06.2004 року "Про житлово-комунальні послуги" (зі змінами) та п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору та оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Як вбачається з довідок КП "Новояворівськжитло" та ТзОВ НВП "Енергія-Новояворівськ", Позивачем впродовж 2012-2014 років, оплачено житлово-комунальні послуги за утримання вищевказаної квартири на загальну суму 11 344,72 грн., а саме 3 948,00 грн. послуги з утримання будинку і споруд та при будинкових територій (квартплата), 7 396,72 грн. послуг з централізованого опалення. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи (а.с.9-10).

Також, в судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Яворівського районного суду від 12 квітня 2010 року, яке набрало законної вили, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано недієздатним і встановлено над ним опіку та призначено опікуном ОСОБА_5 (а.с.17).

Суд критично ставиться до заперечень представника відповідача, ОСОБА_4, який стверджує, що тільки після рішення Апеляційного суду Львівської області його довіритель став власником вищевказаної квартири, а тому до цього часу не зобов'язаний сплачувати комунальні послуги. Його твердження спростовуються, оскільки дана квартира сторонам належить з моменту укладення договору купівлі-продажу, а саме з 26 грудня 2008 року, і з цього моменту Відповідач набув право спільної сумісної власності /ст. 334 ЦК України/.

З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених стороною позивача. Їхні показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Оцінивши докази по даній справі, суд приходить до переконання, що позовні

-3-

вимоги підлягають задоволенню, ґрунтуються на нормах чинного законодавства і доведені повністю доказами, дослідженими в судовому засіданні, Відповідач, як власник ? частини вищевказаної квартири зобов'язаний на рівні з Позивачем нести витрати на утримання даної квартири та оплачувати житлово-комунальні послуги, а тому заявлений позов підлягає до задоволення.

Також на підставі ст. 88 ЦПК України з Відповідача на користь Позивача необхідно стягнути судові витрати в сумі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 88, 99, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 16, 322, 334 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

позов задоволити. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, жительки АДРЕСА_2, 5 672 (п'ять тисяч шістсот сімдесят дві) гривні 36 коп. оплачених житлово-комунальних послуг.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Яворівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення надруковане в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя