РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/21159/14-ц

пр. № 2/759/1539/15

02 червня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Кириленко Т.В.

при секретарі Вольф Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом Державного підприємства «Український науково-дослідний інститут зв'язку» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зобов'язання звільнити незаконно займане жиле приміщення, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить виселити відповідачів з квартири АДРЕСА_1, посилаючись на те, що на підставі наказу № 19 від 27.03.1995р. відповідачу ОСОБА_1 було надано для тимчасового користування житлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 на період виконання ним трудових обов'язків на підприємстві. Станом на 2014р. відповідачі не є працівниками підприємства, а тому не мають законних підстав займати дане житлове приміщення.

Протягом розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зобов'язати їх звільнити незаконно займане жиле приміщення, посилаючись на ст. 826 ЦК України, яка передбачає виселення наймача та інших осіб з помешкання у разі розірвання договору найму житла та на ст. 387 ЦК України, яка передбачає право власника витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідачі проти позову заперечують, посилаючись на те, що відповідно до наказу № 19 від 27.03.1995р. ОСОБА_1, як працівнику Державного підприємства «Український науково-дослідний інститут зв'язку» була надана квартира для проживання сім'ї у складі трьох осіб. ОСОБА_3 пропрацював на підприємстві більше 40 років, а згідно ст. 125 ЖК України забороняється виселяти без надання іншого житлового приміщення осіб, які пропрацювали на підприємстві не менше як 10 років.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, наказом директора ДП «Український науково-дослідний інститут зв'язку» № 19 від 27.03.1995р. ОСОБА_1 надано для тимчасового проживання на родину з трьох осіб квартиру АДРЕСА_1 /ас 20/.

Відповідачу ОСОБА_1 спеціальний ордер не видавався та договір найму не укладався, відповідачі ніколи не були зареєстровані в АДРЕСА_1

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 2.03.2011р. відмовлено в позові ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Державного підприємства «Український науково-дослідний інститут зв'язку» про зобов'язання видати ордер та відмовлено в зустрічному позові Державного підприємства «Український науково-дослідний інститут зв'язку» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про виселення /ас 9-11/.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 7.06.2012р. в справі за позовом Державного підприємства «Український науково-дослідний інститут зв'язку» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про виселення без надання іншого житлового приміщення встановлено, що відповідачі у встановленому законом порядку не були вселені у спірне жиле приміщення, та відповідно не набули право користування службовим житловим приміщенням, оскільки АДРЕСА_1 надавалась їм як тимчасове житлове приміщення та останні є тимчасовими жильцями /ас 53-56/.

Згідно ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки судовим рішенням встановлено, що відповідачі не набули право користування жилим приміщенням в АДРЕСА_1 вимога позивача про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням є безпідставною і задоволенню не підлягає.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про зобов'язання відповідачів звільнити незаконно займане ними приміщення представник позивача послався на положення ст. 826 ЦК України, яка передбачає виселення на підставі рішення суду наймача та інших осіб без надання їм іншого жилого приміщення у разі розірвання договору найму житла, хоча в даному судовому засіданні та попередніми судовими рішеннями встановлено, що договір найму між сторонами не укладався, та на ст. 387 ЦК України, яка передбачає право власника витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної підстави заволоділа ним, хоча будинок позивачу на праві власності не належить, а закріплений на праві господарського відання /ас 18, 98/.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За таких обставин суд вважає, що норми статей 387 та 826 ЦК України на правовідносини, що склалися між сторонами, не поширюються, і відповідачі з цих підстав виселенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 109 ЖК України, ст.ст. 10, 57, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові Державного підприємства «Український науково-дослідний інститут зв'язку» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зобов'язання звільнити незаконно займане жиле приміщення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів.

Суддя