Справа №486/297/15-ц 30.06.2015 30.06.2015 30.06.2015
Провадження №22-ц/784/1473/15
Головуючий першої інстанції: Франчук О.Д.
Категорія - 27 Доповідач апеляційної інстанції: Галущенко О.І.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 червня 2015 р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів: Самчишина Н.В..

Серебрякова Т.В.

із секретарем: Свіщуком О.В.

з участю:

відповідача - ОСОБА_3

представників:

позивача - Бичковського О.Г.

відповідача - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06. 05. 2015 р., у справі за

позовом

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» ( далі - Банк ) до ОСОБА_3 та ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором у солідарному порядку,

встановила:

24. 02. 2015 р. Банк Аваль звернувся з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором у солідарному порядку.

Позивач зазначав, що 25.02.2008 р. з ОСОБА_3, як підприємцем було укладено договір кредиту, за умовами якого він отримав кредит шляхом відкриття мультивалютної лінії розміром 1.062850 грн. для розвитку бізнесу. Того ж дня з відповідачкою укладено договір поруки, за яким вона зобов'язалася солідарно з позичальником відповідати за його кредитними зобов'язаннями.

Рішенням Южноукраїнського міського суду від 13.10.2011 р. ухвалено про стягнення з ОСОБА_8, як поручителя, заборгованості за кредитним договором у розмірі 701107 грн. 81 коп. з нарахуванням відсотків за кредитом станом на 18.07.2011 р.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 26.09.2011 р. ухвалено про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за цим же кредитним дговором з нарахуванням відсотків станом на 18.07.2011 р. у розмірі 701107 грн. 81 коп. Зазначені судові рішення набрали законної сили, але в примусовому порядку не виконані.

Оскільки зобов'язання не припинилося належним виконанням, то Банк, відповідно до умов п. 3.6 кредитного договору, продовжував нараховувати проценти за правилами діючого договору, розмір яких за період з 19.07.2011 р. по 05.02.2015 р. складає 197397 грн. 31 коп. та 15405, 08 дол. США.

Посилаючись на наявність цієї заборгованості та відповідальність поручителя ОСОБА_8, яка зобов'язалася за договором поруки особисто забезпечити виконання кредитного договору, позивач просив про задоволення позову.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06. 05. 2015 р. постановлено про задоволення позовних вимог.

Зокрема, постановлено про солідарне стягнення з відповідачів на користь Банку - 197397 грн. 31 коп. та 15405, 08 дол. США., а також 3654 грн. 00коп. з ОСОБА_3 в рахунок відшкодування витрат банку на судовий збір.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову, посилаючись на необгрунтованість висновків суду щодо можливості нарахування відсотків після стягнення тіла кредиту та покладення на них солідарного обов'язку з відшкодування збитків та порушення норм процесуального і матеріального права.

Перевіряючи законність та обгрунтованість рішення в межах оскарження, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з таких підстав.

Грошові зобов'язання, відповідно до вимог ст. 526 ЦК України мають виконуватися належним чином.

В разі порушення зобов'язання наступають наслідки, визначені ст. 611 ЦК та умовами договору.

Зокрема, кредитор має вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору.

Відповідно до правил ст.554 ЦК солідарно з позичальником за його кредитними зобов'язаннями відповідає поручитель, який уклав договір поруки, якщо договором не встановлено його додаткову ( субсидіарну) відповідальність.

В той же час, порука згідно з приписами ч. 4 ст. 559 ЦК припиняється після закінчення строку встановленого договором поруки.

З матеріалів справи вбачається, що 25.02.2008 р. з ОСОБА_3, як підприємцем було укладено договір кредиту, за умовами якого він отримав кредиту шляхом відкриття мультивалютної лінії розміром 1.062850 грн. для розвитку бізнесу.

Того ж дня з відповідачкою укладено договір поруки, за яким вона зобов'язалася солідарно з позичальником відповідати за його кредитними зобов'язаннями.

Рішенням Южноукраїнського міського суду від 13.10.2011 р. ухвалено про стягнення з ОСОБА_8 як поручителя заборгованості за кредитним договором у розмірі 701107 грн. 81 коп. з нарахуванням відсотків за кредитом станом на 18.07.2011 р.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 26.09.2011 р. ухвалено про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за цим же кредитним договором з нарахуванням відсотків станом на 18.07.2011 р. у розмірі 701107 грн. 81 коп. Зазначені судові рішення набрали законної сили, але в примусовому порядку не виконані.

Оскільки зобов'язання не припинилося належним виконанням, а договір, згідно з пунктом 9.1 діє до повного погашення кредитної заборгованості то Банк, відповідно до умов п. 3.6 кредитного договору, продовжував нараховувати проценти за правилами діючого договору, розмір яких за період з 19.07.2011 р. по 05.02.2015 р. складає 197397 грн. 31 коп. та 15405, 08 дол. США.

Договором поруки (ч.2 п. 4.1) встановлено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Звернувшись з позовом до ОСОБА_8 у 2011 році про дострокове стягнення кредитної заборгованості кредитор, тим самим змінив строк виконання основного зобов'язання, про що судом ухвалене відповідне рішення від 13.10.2011 р. ( а.с.-18)

Продовжуючи нараховувати проценти за користування кредитними коштами за наступний період, кредитор пред'явив вимоги до поручителя лише 26.02.2015 року, тобто після спливу трьохрічного строку з дня настання строку виконання основного зобов'язання, після закінчення якого порука, відповідно до приписів ч.4 ст.559 ЦК України та п.4.1 договору поруки вважається припиненою.

Оскільки суд не врахував цих обставин справи та вимог закону, то рішення в цій частині позовних вимог не може вважатися законним та обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню, відповідно до приписів ч.1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором у солідарному порядку.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, судова колегія

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06. 05. 2015 р. в частині вирішення позову щодо позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором у солідарному порядку, - скасувати.

Постановити у цій частині позову нове рішення.

У задоволенні позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором у солідарному порядку - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: О.І. Галущенко

Судді: Н.В. Самчишина Т.В. Серебрякова