Справа № 161/7180/15-ц
Провадження № 2/161/2563/15
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Пушкарчук В.П.

при секретарі Акайомовій Т. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Луцьку справу за позовом Державного підприємства Експериментально-дослідного господарства «Еліта» Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, -

в с т а н о в и в :

ДП Експериментально-дослідного господарства «Еліта» Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, вказавши на ті обставини, що згідно акту № 070-22/002 від 21.01.2013 року ревізії державної фінансової інспекції у Волинській області встановлено, що ОСОБА_1 нанесені збитки господарству на суму 16 703,97 грн., яка не була оприбуткована на склад.

Керуючись приписом Державної фінансової інспекції у Волинській області № 03-070-14-14/604 від 04.02.2013 року «Про усунення порушень законодавства, виявлених ревізією окремих питань фінанси-господарської діяльності ДП ЕДГ «Еліта» та п. 7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в України» ОСОБА_1 20.03.2015 року направлено вимогу про відшкодування шкоди в місячний термін чи в разі незгоди надати обґрунтовану відповідь. Проте станом на 21.04.2015 року шкода не відшкодована та письмової відповіді відповідачем не надано.

Враховуючи, що ОСОБА_1 своїми діями заподіяв ДП ЕДГ «Еліта» майнову шкоду на суму 16 703,97 грн., позивач просив стягнути з ОСОБА_1 16 703,97 грн. заподіяної матеріальної шкоди та судові витрати по справі.

За час судового розгляду представником позивача було уточнено позовні вимоги, а саме: вказав, що згідно акту № 070-22/002 від 21.01.2013 року ревізії державної фінансової інспекції у Волинській області встановлено, що ОСОБА_1 нанесені збитки господарству на суму 13 790,00 грн., яку просив стягнути з відповідача в якості відшкодування майнової шкоди.

В судове засідання представник позивача подав заяву, в якій уточнені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у ній, просив позов задовольнити та розгляд справи проводити у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання подав заяву, в якій не визнавши позову, просив відмовити задоволенні позову та розгляд справи проводити у його відсутності.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

В судовому засіданні встановлено, що згідно акту № 070-22/002 від 21.01.2013 року ревізії окремих питань державної фінансової інспекції у Волинській області встановлено, що ОСОБА_1 нанесені збитки господарству на суму 13 790,00 грн., яка не була оприбуткована на склад.

Керуючись приписом Державної фінансової інспекції у Волинській області № 03-070-14-14/604 від 04.02.2013 року «Про усунення порушень законодавства, виявлених ревізією окремих питань фінанси-господарської діяльності ДП ЕДГ «Еліта» та п. 7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в України» ОСОБА_1 20.03.2015 року направлено вимогу про відшкодування шкоди в місячний термін чи в разі незгоди надати обґрунтовану відповідь.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і в порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, виконував обов'язки директора ДП ЕДГ «Еліта» в період з 04.07.2012 року по 13.03.2013 року. Контракт із ним не укладався, договір про матеріальну відповідальність також.

З письмового заперечення ОСОБА_1 вбачається, що ним не завдано матеріальні збитки господарству, оскільки картопля весною 2012 року була посаджена на схилі, що було зроблено за відома директора господарства Пахольчука В.Д. разом з агрономом господарства ОСОБА_3, який і був матеріально-відповідальною особою і саме він відповідав за вирощування та збирання врожаю. На момент збирання, осінь 2012 року, внаслідок літніх грозових дощів рядки картоплі позмивало (в основному) і копати там було нічого. Було проведено контрольне викопування з метою встановлення тих площ, де є хоч якийсь врожай та з тією метою, щоб ці площі копати в першу чергу. Для цього була створена спеціальна комісія за участі представника управління агропромислового розвитку Луцького району, яка і встановила черговість копання площ, а також ті площі, які підлягають списанню. Осінь 2012 року видалась дощовою, але копали картоплю аж до морозів, і викопали ті площі, що визначила комісія і не викопали тих площ, що комісія рекомендувала списати. Також вважає, що було зроблено все можливе для збирання врожаю там, де він був.

Згідно ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків і на працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничого риску, а також за не одержані підприємством прибутки і за шкоду, заподіяну працівником у стані крайньої необхідності.

Крім того, стаття 134 КЗпП України наводить перелік випадків, коли працівники несуть повну матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 покладені на нього обов'язки не порушував, не одержані господарством прибутки внаслідок не викопування картоплі відноситься до категорії нормального виробничого риску відповідно до ст. 130 КЗпП України та ОСОБА_1 не може нести матеріальну відповідальність в силу ст. 134 КЗпП України так як не був матеріально-відповідальною особою.

Згідно ст. 60 ч. 1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 60 ч. 2 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь в справі.

Згідно статті 1166 ч.1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, позивачем не доведено, що відповідачем заподіяно підприємству матеріальну шкоду, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 11, 58, 60, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 22, 1166, 1167 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Державного підприємства Експериментально-дослідного господарства «Еліта» Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання скарги про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання скарги про апеляційне оскарження, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду В.П. Пушкарчук