Справа № 2/756/2142/15
РІШЕННЯ

Іменем України

24 липня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Богдан О.О.

при секретарі Верес Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Головне управління юстиції у м. Києві про встановлення факту родинних відносин та визнання права на спадкування та

за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Головне управління юстиції у м. Києві про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім»єю не менш як п»ять років до часу відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

у вересні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер його двоюрідний дядько ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який з травня 1991 року по день смерті був зареєстрований та один проживав у АДРЕСА_2.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складається із банківських вкладів з відповідними відсотками.

На підставі положень ст. 1265 ЦК України позивач зазначає, що він є спадкоємцем п»ятої черги на майно померлого ОСОБА_3

17.05.2014 року позивачем до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори подано заяву про прийняття спадщини за законом після померлого ОСОБА_3

Для підтвердження родинних відносин позивечем до нотаріальної контори надані, крім інших документів, також і довідки з Центрального державного історичного архіву України, проте Одинадцята київська державна нотарільна контора у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.09.2014 року зазначила, що з матеріалів спадкової справи № 1447/13, заведеної до майна ОСОБА_3, не вбачається підтверджень про родинний зв»язок та роз»яснено право звернення до суду.

Те, що ОСОБА_3 доводиться позивачу двоюрідним дядьком підтверджується рядом архівних довідок, свідоцтвами про народження його батьків, заповітом , листуванням родичів, фактом наявності документів про місце поховання родичів.

Таким чином, встановлення факту родинних відносин між позивачем та ОСОБА_3 необхідно позивачу для отримання в Одинадцятій київській державній нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину.

Зазначеною вище нотаріальною конторою спадкова справа №1447/13 після померлого ОСОБА_3 відкрита за заявою ОСОБА_2. У вказаній заяві ОСОБА_2 без будь-ких законних підстав зазначив, що він проживав зі спадкодавцем однією сім»єю не менш як п»ять років до часу відкриття спадщини і вважає себе спадкодавцем четвертої черги. Вважає такі вимоги відповідача незаконними та безпідставними.Між ОСОБА_3 з одного боку та ОСОБА_2, та ОСОБА_4 з другого був укладений договір довічного утримання, проте догляд здійснювали їх матері. Сам позивач здійснювати догляд не міг внаслідок важкої хвороби і ОСОБА_3 знав про це, проте він завжди проживав з матір»ю, а після її смерті сам, сім»ї власної ніколи не мав і не збирався створювати, був забезпечений і житлом, і фінансово, працював вже будучи пенсіонером.

На підставі викладеного позивачем заявлено позовну вимогу про встановлення факту, який має юридичне значення, що він, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 , є двоюрідним племінником ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

Встановити факт, який має юридичне значення, що ОСОБА_2 не проживав з ОСОБА_3 однією сім»єю не менш як п»ят років до часу відкриття спадщини.

Визнати за ним право спадкування після померлого ОСОБА_3

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1, третя особа Головне управлвіння юстиціхї у м. Києві про встановоення факту проживання зі спадкодавцем однією сім»єю не менш ніж як п»ять років до часу відкриття спадщини.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що його мати і батько заселились до квартири АДРЕСА_1 у 1973 році. В цей час познайомилися з сусідами ОСОБА_5, її чоловіком ОСОБА_6 та сином ОСОБА_3

Згодом в квартирі АДРЕСА_2 залишились проживати тільки ОСОБА_5 та ОСОБА_7

Мати позивача знаходилась в хороших дружніх стосунках з сусідами. Можна стверджувати, що сім»я позивача відносилась до сусідів з квартири №126 ні як до сусідів, а як до родичів, а тому йому відомо, що до сусідів із рідних ніхто не приходив, не телефонував. ОСОБА_2 та його мати з сусідами із квартири №126 проводили разом увесь вільний час, святкували разом свята, підтримували одне одного в скрутні часи. Мали спільний бюджет і лише на ніч розходилися по квартирах.

В той час, коли ОСОБА_5 хворіла, а її син ОСОБА_3 був на роботі, ОСОБА_2 та його рідні дбали про ОСОБА_5 На поховані ОСОБА_5 у квітні 1991 року нікого з родичів ОСОБА_3 присутніми не було.

22.11.2007 року помер батько ОСОБА_2 ОСОБА_8. З того часу батька ОСОБА_2 замінив ОСОБА_3 Позивач сильно переживав смерть батька, був у стресовому стані, у зв»язку з чим не міг знаходитися у своїй квартирі. Про свої переживання повідомив ОСОБА_3, який в свою чергу запропонував ОСОБА_2 жити у нього в квартирі. Так як у ОСОБА_3 не було рідної сім»ї, тому своєю сім»єю він вважав ОСОБА_2 та його матір.

Позивач прийнятв пропозицію ОСОБА_3 і почав мешкати в одній з ним квартирі з грудня 2007 року. ОСОБА_3 замінив йому батька. ОСОБА_9 ОСОБА_3 сприймав як рідного сина, так як майже з раннього дитинства піклувався про позивача та вже і тоді сприймав його як сина, адже своїх дітей ОСОБА_3 не мав.

ОСОБА_3 ніколи ніхто не відвідував. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 разом вели спільне господарство, закуповували та користувалися спільними продуктами харчування та товарами домашнього вжитку, разом робили косметичний ремонт в квартирі, купували гардини, мобільні телефони, у них був спільний бюджет.

Зазначає, що ОСОБА_3 передав йому на зберігання всі документи, квитанції, книжки про сплату комунальних послуг, так як боявся загубити їх. Позивач доглядав ОСОБА_3 в період хвороби, купував ліки, годував тощо, намагався створити сприятливі умови для його видужання, підтримував психологічно.

Померлий ОСОБА_3 в свою чергу за життя піклувався також і про позивача, коли він хворів. ОСОБА_3 потребував спілкування з ним та передавав позивачу свій життєвий досвід. Також ОСОБА_3 пропонував матері ОСОБА_2 укласти з ним шлюб, але вона відмовила, оскільки вони і так були сім»єю.

У 2011 році ОСОБА_3 уклав з позивачем договір довічного утримання та повідомляв, що у нього є банківські вклади і на його кошти можна розраховувати, збирався скласти заповіт, але не встиг.

Під час перебування у лікарні ОСОБА_3 рідні не відвідували його. Відвідували тільки він та його мати, приносили ліки та їжу, доглядали дома після повернення з лікарні.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складається з бінківських вкладів з відповідними відсотками.

З померлим ОСОБА_3 ОСОБА_2 мешкав однією сім»єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини з грудня 2007 року. Відповідно до вимог Сімейного Кодексу України ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали сім»єю, оскільки були пов»язані спільним побутом, спільно проживали, мали взаємні права та обов»язки. Зазначене позивач підтверджує письмовими до казами та свідками та вважає себе спадкоємцем червертої черги за законом. Спадкоємці першої, другої та третьої черги відсутні.

При зверненні до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 подав відповідні документи та заяву проте отримав відмову у здійсненні нотаріальної дії у зв»язку з відсутністю документа, що підтверджує факт проживання зі спадкодавцем.

Позивач за зустрічним позовом просить суд встановити факт його проживання однією сім»єю зі спадкодавцем ОСОБА_3, померлим ІНФОРМАЦІЯ_4, не менш як п»ять років до часу відкриття спадщини, а саме - з грудня 2007 року.

В судове засідання позивач не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача за участю його представника.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в судовому засіданні позов підтримали, проти зустрічного позову заперечували. Пояснили суду, що вважають доведеним факт родинних відносин між ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_7, який був його двоюрідним дядьком. Вважають, що належні докази проживання відповідача однією сім»єю з померлим протягом п»яти років до його смерті відсутні. ОСОБА_7 був людиною, яка звикла жити без сім»ї, він досить довго вже будучи пенсіонером ходив на роботу, йому подобалась його справа - працював у тролейбусному ДЕПО. Він телефонував ОСОБА_1 і пропонував йому допомогу, оскільки позивач сам потребує ретельного лікування внаслідок тяжкої хвороби і його доглядає донька. Їх родинні відносини підтверджуються письмовими доказами та поясненнями свідків. Зазначають, що відповідач та його мати дійсно допомагали ОСОБА_3, родичі знали про це і на квартиру не претендували, проте заповіт дядько не склав. Відповідач та його мати, як і свідок ОСОБА_12 виконували умови договору довічного утримання та саме тому допомагали ОСОБА_3, внаслідок чого отримали кожний по ? частині його квартири у власність. В цому договорі ОСОБА_3 зазначив про заборону проживати в квартирі будь-кому та здійснювати ремонт. Помер ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 знаходячись в квартирі один і відповідача там не було і попасти до неї він не міг. Вважають позов ОСОБА_2 надуманим та необгрунтованим, просили в його задоволенні відмовити.

Педставник позивача ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила суду, що позивач є її батьком. Померлий ОСОБА_3 є двоюрідним дядьком батька, який фізично не міг надавати допомогу ОСОБА_3 внаслідок своєї хвороби - тяжкої форми псоріазу, та приїздити до нього, дядько неодноразово телефонував у 2012 році та пропонував допомогу її батьку, який не виходить на вулицю і потребує догляду родичів сам.

Сама представник у померлого дома не була, знає зі слів, що за ОСОБА_3 доглядали сусідка та співробітниця. До них додому ОСОБА_3 приїздив у 2004 році та відвідував ОСОБА_14 свою двоюрідну сестру - мати позивача. Підтвердила, що в сім»ї ОСОБА_15 та ОСОБА_16 народились доньки ОСОБА_17 та ОСОБА_18, були ще доньки ОСОБА_49, ОСОБА_14, ОСОБА_7. ОСОБА_3 є сином ОСОБА_5, а ОСОБА_48 - дочка ОСОБА_21 ОСОБА_1 є сином ОСОБА_14 ОСОБА_19 та ОСОБА_3 були двоюрідними братом та сестрою. Таким чином ОСОБА_3 двоюрідний дядько ОСОБА_1

Пояснила, що померлий ОСОБА_3 одружуватися не бажав, довго жив з матір»ю, був людиною категоричною та педантичною і те, що він не залишив заповіт, свідчить про його волю щодо розпорядження грошима, оскільки він знав, що у нього є родичі, зокрема, тяжко хворий племінник. Просила позов ОСОБА_1 задовольнити в задоволенні зустрічного позову відмовити, оскільки вважає його незаконним та необгрунтованим.

Відповідач ОСОБА_2, явка якого в судове засідання визнавалась обов»язковою, в судовому засіданні проти позову заперечував, свій зустрічний позов підтримав.

Суду пояснив наступне. Він змалечку проживав по сусідству з ОСОБА_3 у АДРЕСА_3. Родичів сусіда не бачив ніколи. У листопаді 2007 року у нього помер батько ОСОБА_9 Відповідач був дуже засмучений і переживав втрату і на свій день народження у грудні 2007 року ОСОБА_3, запропонував пожити у нього у зв»язку з цими подіями. Він погодився та переїхав до нього. Пляснив, що разом з ОСОБА_3 вони робили косметичний ремонт у 2007 році, купували штори, мобільний телефон. Відносився він до ОСОБА_3 як до батька. Договір по бажанню ОСОБА_3 уклав з його матір»ю та співробітницею ОСОБА_12 Зареєстрований відповідач у своїй квартирі, пояснив , що приходив до ОСОБА_3 і жив там. Квитанції на оплату ЖКП заповнював ОСОБА_3, скільки вони платили - не пам»ятає, але ходив і сплачував. В якому віці помер ОСОБА_3 не пам»ятає, день, коли помер - не пам»ятає. Фотокартки ОСОБА_22 йому не показував, про себе розповідати не бажав. До 2011 року ОСОБА_3 працював двічів на тиждень, потім почав хворіти і звільнився.

Відповідач просив в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, його зустрічний задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_23 в судовому засіданні позов ОСОБА_2 підтримала, проти позову ОСОБА_1 заперечувала. Вважає, що позивач не довів факт родинних відносин достовірно, а тому його вимога є недоведеною. Пояснила, що ОСОБА_2 дійсно здійснював догляд та проживав разом з ОСОБА_3 однією сім»єю до його смерті не менш п»яти років, що підтверджується свідками в судовому засіданні та письмовими доказами.

Представник третьої особи Головного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, що суд вважає за можливе.

Суд, вислухавши сторони та їх представників, свідків ОСОБА_12, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_46, ОСОБА_29, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_3, його батьками були ОСОБА_6 та ОСОБА_5, що підтверджується посвідкою про народження, виданою підвідділом актів громадянського стану адміністративного відділу управи м. Києва 31.05.1943 року (а.с.23 т.1) та свідоцтвом про народження, виданим повторно 19.07.1946 року міським РАГС м. Києва (а.с.232 т.1)

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4, про що внесено відповідний актовий запис у відділу реєстрації смертей м. Києва за №19102 18.11.2013 року (а.с.24 т.1).

Відповідно до довідки форми №3 ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав у АДРЕСА_2 з 16.11.1973 року по день смерті один (а.с.25).

30.05.2011 року між ОСОБА_3 з одного боку - як відчужувачем та ОСОБА_2 і ОСОБА_4 з іншого - як набувачами, був укладений договір довічного утримання (догляду) (а.с.26-27 т.1), посвідчений державним нотаріусом Одинадцятої київської нотаріальної контори.

За п1. договору довідчного утримання ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_9та ОСОБА_4 в рівних частках двокімнатну квартиру АДРЕСА_4, загальною площею 48,00 кв.м., яка належала йому нараві власності згідно свідоцтва про право власності , виданого КП «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району м. Києва 11.08.2006 року.

Відповідно до п.6 договору довічного утримання набувачі зобов»язалися порівну утримувати відчужувача, забезпечувати його харчуванням, доглядом, медикаментами, необхідною допомогою та зберігати в його безоплатному користуванні квартиру довічно Зобов»язалися до смерті відчужувача, без його згоди, не робити капітальний ремонт квартири, що є предметом даного договору, в тому числі не змінювати основні конструкції в ній, не використовувати та не експлуатувати дану квартиру для власних потреб або укладати щодо неї правочини немайнового характеру.

З довідки центрального державного історичного архіву України вбачається, що мати ОСОБА_3 ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_6. Батьки жителі села Дідівщина селяни ОСОБА_30 та його дружина ОСОБА_16. Зазначене викладено в метричній книзі церкви Покрова Пресвятої Богородиці с. Дідівщина Сквирського повіту Київської губернії за 1906 рік. (а.с.31 т.1).

З довідки цієї ж установи вбачається, що при перегляді метричних книг церкви Покрова Пресвятої Богородиці с. Дідівщина Сквирського повіту Київської губернії виявлено запис про народження за 1901 рік ОСОБА_21 такого змісту: №39. ОСОБА_52. Народилася ІНФОРМАЦІЯ_7. Батьки села Дідівщини житель селянин ОСОБА_31 та його законна дружина ОСОБА_16, обоє православні (а.с.43 т.1).

З довідки зазначеної вище установи також вбачається наявність запису у цій же церкві №12. 15.05.1984 року одружилися першим шлюбом села Дідівщини рядовий ОСОБА_32 ОСОБА_31, 27 років, та того ж села селянка ОСОБА_33, 19 років (а.с.44 т.1).

З реєстраційного листа на проходження реєстрації у лагері №481 населений пункт Руланд вбачається, що ОСОБА_19, 1924 року народження народилась в с. Дідівщина Фастовського району Київської області, була насильно направлена до Німеччини (а.с.37). Проживання ОСОБА_19 у с. Дідівщина також підтверджується довідкою виконкому Дідівської сільської ради (ас.38) та документами щодо перебування на примусових роботах у Німеччині з травня 1943 року по лютий 1945 року (а.с.39-40).

Зазначені вище обставини, що підтверджені письмовими доказами також знайшли своє підтвердження з пояснень свідків ОСОБА_12, яка з розмов з ОСОБА_3 знала про те, що у нього є родичі ОСОБА_24 та знайшла їх за телефоном, що мав померлий. Свідок ОСОБА_24, дружина ОСОБА_34 підтвердила родинні стосунки свого чоловіка та двоюрідного дядька ОСОБА_3, який був у них на весіллі, бачила його на сімейних святах та похоронах. Мати її свекрові ОСОБА_35 спілкувалась зі своєю сестрою ОСОБА_5, переписувалась та приходили в гості, звертаючись одна до іншої як «сестра». Знає з розповідей, що батьками матері свекрові та її сестри були ОСОБА_33 та ОСОБА_30, в сім»ї було 5 сестер. У ОСОБА_3 вона була один раз у 80-х роках, він був людиною скромною у побуті, охайною та любив спілкуватися. Після розлучення з чоловіком - позивачем у 2006 році з його рідними вона не спілкувалась.

Родинні стосунки позивача та померлого також підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_25, яка з 1968 року є сусідкою ОСОБА_14, у якої жила її мама ОСОБА_35 і до неї зі своєю матір»ю ОСОБА_5 приходив ОСОБА_3 в гості. ОСОБА_35 та ОСОБА_5 були сестрами, а ОСОБА_14 племінницею ОСОБА_5, отже син ОСОБА_5 ОСОБА_3 був двоюрідним дядьком ОСОБА_1 Свідок часто бувала у сусідів ОСОБА_1, знала ОСОБА_3 Він був педантичний та скуповатий.

Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні підтвердила, що знала ОСОБА_3 з 2011 року. ОСОБА_12 приходила провідувати його до Діагностичного центру та разом заходили до неї, де вона також лікувалась. ОСОБА_3 дуже багато про себе розповідав, любив поговорити. Говорив, що проживає один, що за ним доглядають дві жінки, хвалив ОСОБА_12 Воснени 2011 року свідок була у квартирі ОСОБА_3 Квартира була в поганому стані, проживав він один і це було видно, вона не бачила будь-яких жіночих або чоловічих речей або іншого взуття в кімнатах. В квартирі був старий сервант, софа, старі коври та запах в квартирі був старий. Були його кросівки та куртка в коридорі і його речі можна впізнати, оскільки розмір взуття був десь 46 та воно були стоптане. Він хворів на цукровий діабет. Знає, що ОСОБА_3 пропонував ОСОБА_12 проживати у нього. Жіночого одягу не було в квартирі. Тоді вони з ОСОБА_12 перебували в квартирі ОСОБА_3 приблизно з 10 до 13 години та він їх ні на мить не залишав, багато розповідав. Тричі вони разом ходили на кладовище і це йому подобалось, він з ними відпочивав та спілкувався з задоволенням.

Крім того, родинні відносини померлого та позивача підтверджуються свідоцтвом про одруження ОСОБА_19 та ОСОБА_36 (а.с.35) та свідоцтвом про народження ОСОБА_1, батьками якого були ОСОБА_48 та ОСОБА_37 (а.с.32 т.1).

Той факт, що родичі рідко зустрічалися із-за хвороби ОСОБА_1 підтверджується відповідним свідоцтвом про хворобу №16, виданим госпітальною військово-врачебною комісією МВС України 18.01.1996 року. Діагноз - розповсюджений псоріаз, бляшечна форма, прогресно-стаціонарна стадія, ониходистрофія псоріатична, артропадія псоріазна, початкові прояви церебрального атеросклероза, ерозивний бульвит (а.с.33-34 т.1).

Архівна довідка про народження ОСОБА_19 за 1924 рік в держаному архіві відсутня, що підтверджується відповідним листом від 20.05.2014 року (а.с.36 т.1).

Родинні стосунки підтверджуються фотокартками, на яких відображено разом на святах ОСОБА_5, ОСОБА_14 та ОСОБА_38; також ОСОБА_3 з матір»ю та ОСОБА_14, окремо ОСОБА_14 та ОСОБА_1, на весіллі разом ОСОБА_3 з матір»ю, двоюрідною сестрою ОСОБА_14 та ОСОБА_1, на похоронах брата разом ОСОБА_35 та ОСОБА_5 (а.с.233-237 т.1).

З заповіту ОСОБА_39 від 03.06.1972 року, складеного у с. Дідівщина Фастівского району, вбачається, що вона заповіла своє майно онукам , в тому числі ОСОБА_1 (а.с.41 т.1)

Експертним висновком Українського бюро лінгвістичних еспертиз №056/157-ml від 13.11.2014 року підтверджено, що варіації імен ОСОБА_39, ОСОБА_40 попри розбіжності в орфографічній фіксації є ідентичними, як і імен по батькові ОСОБА_41 та ОСОБА_42 - ідентичні (а.с.11 т.2), що є підтвердженням можливості варіантів таких імен в документах однієї особи.

Родинні відносини позивача з померлим також підтверджуються численними листівками на а.с.47-54 т.1, оригінали яких знаходяться в родині ОСОБА_1, з яких вбачається звернення ОСОБА_14 до ОСОБА_5 «тетя ОСОБА_5», «тетя ОСОБА_5 и ОСОБА_12», «дорогие наши», «целуем и обнимаем ваши ОСОБА_5, ОСОБА_50 и ОСОБА_43», « дорогая сестра ОСОБА_5». Місце проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на той час на АДРЕСА_5 та ОСОБА_14 по АДРЕСА_8 підтвердили свідки ОСОБА_24 та ОСОБА_25 Ряд листівок адресовані ОСОБА_3 на АДРЕСА_6 ОСОБА_43. Листівки та привітання з світами за 70-80 роки.

Доказів, які б спростовували зазначені вище обставини відповідачем суду не надано.

Судом досліджено і спадкову справу №447/2013 року до майна померлого ОСОБА_3, де заяви про прийняття спадщини подали ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та отримали відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії за відсутністю належних документів.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Враховуючи вищевикладені докази суд прийшов до обгрунтованого висновку про дійсність родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 є двоюрідним племінником померлого ОСОБА_3 Заначені докази є належними, допустимими, достовірними, логічними, а тому є підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин.

Відповідно до ст. 1265 ЦК України у п»яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня спорідненості включно, причому родичі ближчого ступеня спорідненості усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Враховуючи, що судом встанолвлено факт родинних вілносин між ОСОБА_1 та спадкодавцем ОСОБА_3, то відповідно до вимог ст. 1265 ЦК України позивач має право на спадкування і таке право, визначене законом, не підлягає підтвердженню судом, отже позовні вимоги в частині визнання права на спадкування суд залишає без задоволення.

Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 підтверджує документами щодо поховання ОСОБА_3, довідкою лікаря про причину смерті (а.с.193-195 т.1), які знаходяться у нього, поясненнями свідків.

Оцінюючи пояснення самого ОСОБА_2, суд прийшов до висновку про їх нелогічність та недостатність для висновку про спільне проживання однією сім»єю його з ОСОБА_3 протягом останніх п»яти років. Так, ОСОБА_2 не зміг надати суду детальних поясень спільного проживання, прикладів ведення побуту, звичок померлого, яких-небудь особливостей спільного проживання, особистих розмов як батька та сина, святкування днів народжень, свят, тощо. Відсутні і будь-які фото разом, що також свідчить не на користь відносин як батька і сина.

Пояснення ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_3 не любив розповідати про сім»ю спростовується поясеннями свідків ОСОБА_12, ОСОБА_25, ОСОБА_26, з якими він багато спілкувався і любив розповідати про себе. З поясень ОСОБА_2 суд прийшов до висновку, що проживаючи разом як син з батьком, ОСОБА_51 нічого не дізнався взагалі про буль-яких родичів та походження ОСОБА_3. Крім того, в своїх поясненнях ОСОБА_2 вживав фрази «я приходил туда», не сказав, як називав ОСОБА_3, не зміг назвати вік, в якому він помер. При переїзді ОСОБА_2 нічого не перевіз з своїх речей, залишав тільки носильні речі, господарство не вів, це робили його мати та ОСОБА_12, нічого не купував з техніки, не готував, не прав, не прибирав. Помираючи ОСОБА_3 знаходився в квартирі сам і ключі від квартири були не у ОСОБА_2, який начебто проживав там, а у його матері, дату смерті відповідач назвав суду невірно. Слід зазначити, що коли у ОСОБА_2 помер батько, йому було 40 років, а тому говорити про те, що він не міг знаходитися в своїй квартирі і потребував проживання у ОСОБА_3, в квартирі якого, як сам же і зазначає, він також був з батьком мало не щодня, є нелогічним і незрозумілим поясненням, яке суд оцінює критично. Також ОСОБА_2 не назвав, як саме він переїжджав, що придбавав сам для побуту під час проживання з ОСОБА_3 Пояснив, що ОСОБА_3 був забезпечений матеріально і пропонував навіть свої гроші, проте в чому виявляється спільність ведення господарства з ОСОБА_3 для ОСОБА_2 - не пояснив.

Необхідність здійснення догляду за ОСОБА_3 його матір»ю та ним самим логічно пояснюється умовами договору довічного утримання, що підтверджує і їх часте перебування у квартирі і надання відповідної допомоги, проте доказів спільного проживання ОСОБА_2 суду не надано.

З наданих квитанцій про оплату житлово-комунальних послуг, договорів про надання послуг електрозв»язку тощо, вбачається, що сплачував та укладав договори ОСОБА_3, також зазначено , що вквартирі №126 ОСОБА_3 проживає один а.с. 203, 204 т.1, 238-250 т.1, 1-10 т.2).

Суд критично оцінює акт від 08.04.2015 року, складений ЖЕК-514, де зазначено, що у квартирі АДРЕСА_7 з грудня 2007 року фактично проживає ОСОБА_2 як член сім»ї покійного власника. ОСОБА_2 не пояснив необхідність складання такого акту у 2015 році, коли він вже набув права часткової власності даної квартири, з якою метою і як встановлено час проживання - з грудня 2007 року саме так, як просить в позовних вимогах ОСОБА_2 А тому суд вважає, що даний акт направлений на доведення саме вимог ОСОБА_2, а не встановлення істини у справі, оскільки в іншому випадку було б зазначено мету складання акту та зазначено, що ОСОБА_51 є власником 1/2 частини квартири і з якого часу.

Також ОСОБА_2 надано суду два акти ЖЕК-514 від 20.10.2012 року та від 15.10.2012 року з виправленням на 2013рік , якими встановлено проживання в АДРЕСА_2 двох осіб, кого саме - не зазначено, з якою метою складались акти - не зазначено, тим більше залишається невстаноленим, чому при виявленні проживання двох осіб у квартирі, де зареєстрована одна особа, ЖЕК не вжив жодних заходів з метою правильної сплати житлово-комунальних послуг.

Стан здоров»я померлого ОСОБА_3 не оспорюється сторонами, він дійсно з 2011 року більше хворів, перебував у лікарнях, потребував допомоги (а.с.24 т.1) проте і з трудової книжки ОСОБА_3 вбачається, що він працював до січня 2011 року і був звільнений за власним бажанням у зв»язку з виходом на пенсію з ДП «Київелектротранс» (а.с.59-68 т.1), крім того, і укладення ним договору довічного утримання 30.04.2011 року свідчить про те, що ОСОБА_3 забезпечив собі допомогу з боку інших осіб. В липні та в грудні 2012 року ОСОБА_3, перебував на стаціонарному лікуванні. Останнє стаціонарне лікування було з 07.10.2013 року по 11.10.2013 року в КМКЛ №3, був виписаний з рекомендацією спостереження хірурга, терапевта поліклініки.

Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні пояснила, що була сусідкою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з квартири №176 і є медсестрою. Вона приходила до ОСОБА_3 за його життя, робила перев»язки. До неї зверталися у 2011-2013 роках. Відкривав їй двері ОСОБА_3 або ОСОБА_29 Крім ОСОБА_3 проживаючими там нікого не бачила, перебувала в його квартирі в різні часи доби і у вихідні дні.

Свідок ОСОБА_28 в судовому засіданні пояснив, що є сусідом ОСОБА_2 з квартири №127. Підтвердив, що ОСОБА_2 проживав в квартирі №126 останні п»ять років. Дядя ОСОБА_47 був не дуже говірким, на ОСОБА_2 казав «синок». Бачив тапки та курточку ОСОБА_2 у ОСОБА_3, дві зубні щітки. Більше нічого з його речей не бачив. У 2008 році у ОСОБА_3 робили косметичний ремонт, підклеювали шпалери.

Суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_28, вважає їх неповними та висказаними з припущеннями. Так, розповідаючи про те, що він достемененно знає про проживання сусіда ОСОБА_2 у квартирі ОСОБА_3 з 2009 року по 2013 рік та що він перебував там періодично, не назвав причину частого відвідування протягом 5 років, нічого йому не відомо і про договір довічного утримання ОСОБА_3, який виконував ОСОБА_2 Не зазначив, що з»явилось в квартирі ОСОБА_3 з переїздом ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_46 - дільничий лікар, суду пояснила, що ОСОБА_3 знала протягом 20 років. Останні 5-7 років він хворів. Жив він один, а коли йому було погано свідка викликала ОСОБА_29 - сусідка і вона завжди була в цій квартирі. Пару раз вона бачила в квартирі ОСОБА_2, але в основному була його мати. Коли ОСОБА_3 жив один, в коридорі стояло його велелике взуття, тільки останнім часом, коли ОСОБА_3 вже не вставав в коридорі з»явилось взуття середнього розміру та ще один рушник. ОСОБА_2 свідок бачила 5-6 разів в квартирі ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_29 - мати ОСОБА_2 пояснила суду, що знала ОСОБА_3 з 1973 року. Він жив з мамою , своєї сім»ї та дітей не мав, тому захоплювався родиною ОСОБА_2 та прив»язався до ОСОБА_13, допомагав йому чим міг. ОСОБА_53 проходив службу в Афганістані і всі вони за нього переживали.

Після смерті її чоловіка ОСОБА_3 06.12.2007 року запросив ОСОБА_13 пожити у нього і він залишився. Навесні 2008 року зробили ремонт. У червні 2008 року вона перейшла проживати до квартири ОСОБА_3 з особистими речами. Зубну щітку не брала, т.я. зуби не чистить. ОСОБА_12 приходила, коли її вдома не було. Ключі від квартири були у ОСОБА_29 Коли ОСОБА_12 дізналась, що у ОСОБА_3 інша сім»я, то вони склали договір довічного утримання. Вони с ОСОБА_12 посварилися. Номер стаціонарного телефона квартири ОСОБА_3 вона не знає. Проживали вони у цій квартирі втрьох. У січні 2015 року вона повернулась до своєї квартири. Ключі у 2008 році від квартири відділа сину. У лікарню ОСОБА_3 їздив сам, про родичів ніколи і нічого не говорив, казав, що він сам один і взагалі він багато не розмовляв. Пропонував їй одружитися, та вона відмовила.

Суд критично оцінює пояснення свідка ОСОБА_29, оскільки вони не підтверджуються жодним доказом у справі, більше того, спростовуються поясненнями її сина ОСОБА_2 про те, що вони проживли з ОСОБА_3 удвох, поясненнями свідків у справі - сусідів та лікаря.

Свідок ОСОБА_12, мати ОСОБА_4 - сторони д оговору довічного утримання суду пояснила наступне.Вона знайома з ОСОБА_51 з 2011 року з часу укладення договору довічного утримання ОСОБА_3, останнього знала з 1976 року - працювали разом у тролейбусному ДЕПО . У 2009 році він захворів на цукровий діабет, спілкувалися і вона його відвідувала , коли він хворів і так почала навідуватися надалі. У 2010 році вона допомагала ОСОБА_3 у лікарні, коли він став втрачати зір. У 2010 році перебував у лікарні з лікування зору і тоді ж повідомив, що сусідка ОСОБА_29 пропонує переписати квартиру на ОСОБА_13, в свою чергу ОСОБА_12 запропонувала і на неї, оскільки вона також йому допомагає, з чим ОСОБА_3 погодився. Таким чином договір довічного утримання був укладений на двох набувачів. Зазначила, що ОСОБА_3 був недовірливий і почав хвилюватися щодо власності, коли йому сказали ОСОБА_29, що домовилися з конкретним нотаріусом. ОСОБА_3 сам попросив вписати умови щодо заборони користуватися квартирою. За цим договором йому ніхто грошей не давав, ОСОБА_3 був забезпечений і мав збереження у банках, жив за свої гроші.

Проживав ОСОБА_3 сам, свідок приходила, у нього готувала. Вони з ОСОБА_29 розподілили дні по черзі, а потім і тижні, і вона бувала рідше, тому що далеко проживає і працювала. Проте прибирали, готували, прасували саме вони для ОСОБА_3 Коли він помер - був тиждень догляду ОСОБА_29

Пояснила, що ОСОБА_3 був педантичною особою, мав звичку кожного ранку виставляти число в календарі, їжу потрібно було готувати, як він хотів і навіть нарізати так, як йому подобалося. І купував їжу для себе сам. З 16 на ІНФОРМАЦІЯ_4 позначка календаря не була здвинута, тому вона думає, що помер ОСОБА_3 16.11.2013 року і лежав в квартирі поки його не кинулись шукати. ОСОБА_3 дуже любив розмовляти, багато розповідав про родичів і вона знає про них дуже багато і знайшла їх після смерті за телефоном у його довіднику.Всі договори з ЖЕКом, квитанції, документи зберігалися акуратно у шухляді. Мав косметичку з мілкими грошима. ОСОБА_3 дуже любив свою справу, цікавився тролейбусами, все життя проробив у ДЕПО, дуже багато розповідав, брав її з собою до банків, де зберігав гроші, разом їздили на кладовище.

Після смерті ОСОБА_3, коли вони з ОСОБА_51 знімали заборону з квартири у нотаріуса ОСОБА_45, остання повідомила, що отримати право на спадок можуть або родичі, або ті, хто проживав протягом п»яти років з померлим. Їй відомо, що ОСОБА_51 не проживав у ОСОБА_3 і не вів спільного господарства, за ним доглядала його мати, а тому образилася на те, що вони бажають доводити неправду і сказала, що знайде родичів, оскільки знала, що були тітки, де він народився і знайшла в записах ОСОБА_3 телефони ОСОБА_45 та ОСОБА_13 з днями народження відповідно 14.08. та 04.03.

Пояснила, що ОСОБА_3 був педантом, мав книжки про витрати, вів їх і відкривався щодо себе не всім підряд, тому не зрозуміло, чому ОСОБА_2 як син нічого про нього не знає.

Суд оцінює пояснення свідка ОСОБА_12 як найбільш повні та правдиві, оскільки вони підтверджуються зібраними у справі доказами і є логічними. На відміну від ОСОБА_2 свідок повідомила суду речі, про які могла знати лише особа, яка постійно спілкувалась з померлим. Крім того, її поясення жодним чином не спростував ні ОСОБА_2, ні свідки, ні докази у справі.

Відповідно до ст. 3 СК України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки.

Суд ретельно та детально дослідивши письмові докази у справі, пояснення сторін та свідків прийшов до висновку, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за життя не проживали спільно, не були пов»язані саме спільним побутом, не мали взаємних прав та обов»язків. З поведінки та дії померлого можна дійти логічного висновку про ставлення до ОСОБА_2, як до осіб, які його доглядають, а не як до членів родини. Суду не наведено жодного доказу, що підтверджує ставлення ОСОБА_3до ОСОБА_2 - будь-які подарунки, знаки уваги як до сина, він не склав на нього заповіт, хоча і хворів, та навіть договір довічного утримання уклав не тільки з ним, а й з іншою особою, що не характеризує відносини як батька до сина, крім того за можливості розповідав, що проживає один і є одиноким, що підтвердила свідок ОСОБА_26 Веденням побуту в квартирі ОСОБА_3 займалися ОСОБА_29 та ОСОБА_12, аж ніяк не ОСОБА_2, що підтверджується їх же поясненнями. Також доказами не доведено факт спільного проживання, при цьому суд не вважає спільним проживанням можливість переночувати в квартирі хворої людини, яку особа доглядає за договором жовічного утримання.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім»єю не менш як п»ять років до часу відкриття спадщини.

Позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 не доведено в судовому засіданні факту проживання зі спадкодавцем однією сім»єю не менш як п»ять років до часу відкриття спадщини, судом достовірно встановлено виконання матір»ю ОСОБА_2 та ним самим умов договору довічного утримання.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають, як безпідставні та неогрунтовані.

Керуючись ст.ст. 1223, 1264, 1265 ЦК України, ст.ст. 256, 259, 10, 15, 60, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Головне управління юстиції у м. Києві про встановлення факту родинних відносин та визнання права на спадкування задовольнити частково.

Встановити факт родинних відносин, а саме: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, є двоюрідним племінником ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

В решті позовних вимог відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Головне управління юстиції у м. Києві про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім»єю не менш як п»ять років до часу відкриття спадщини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.О. Богдан