РІШЕННЯ

іменем України

"12" серпня 2015 р. 145/982/14-ц

2/145/19/2015

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Мазурчака А. Г.

при секретарі Мигдальській Н.М.,

за участі позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на будинок комерційного призначення та поділ будівлі і земельної ділянки, третя особа реєстраційна служба Тиврівського районного управління юстиції,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій вказує, що 28.10.1984р. уклала шлюб з відповідачем. Під час перебування в шлюбі вони купили будинок салону прокату, який розташований в АДРЕСА_1. Договір купівлі -продажу даної будівлі укладений 26.07.2002р. на ім'я відповідача та зареєстрований в КП «ВООБТІ» 02.08.2002р.

20.06.2007р. вони з відповідачем купили земельну ділянку, загальною площею 0, 1364га, кадастровий номер НОМЕР_1, з цільовим призначенням комерційне використання, розташовану за вказаною адресою. На підставі договору відповідач отримав Державний акт на своє ім'я.

24.07.2007р. шлюб між ними розірвано.

З моменту розірвання шлюбу вони з відповідачем спільно користуються купленою нерухомістю. Вони - обидва підприємці, вона займається торгівельною діяльністю. Спільне майно в натурі не розділене.

В її користуванні знаходиться ізольоване приміщення, площею 131,4 кв.м., в користуванні відповідача - ізольоване приміщення, площею 62кв.м.

Просить розділити майно подружжя, будинок, позначений літерою «А», загальною площею 193,4 кв.м. та земельну ділянку комерційного призначення загальною площею 0,1364га, кадастровий номер НОМЕР_1 в натурі на ? та ? частини, визнавши за нею право власності на частку будівлі в АДРЕСА_1, позначеною літерою «А» , площею 96, 7 кв.м. та на земельну ділянку 0, 0682 кв.м., стягнувши з неї різницю вартості будівлі «А» за відступ від ідеальної частки.

В ході судового розгляду ОСОБА_1 позовні вимоги уточнила доповнивши їх новою вимогою, просить визнати недійсним свідоцтво про право власності на приміщення кафе в АДРЕСА_1 видане державним реєстратором Тиврівського районного управління юстиції на ім'я ОСОБА_3 24.01.2014р.

Розподілити спільне майно приміщення будівлі кафе та магазину, а також земельну ділянку по АДРЕСА_1 відповідно до варіанту №2 висновку №140/21-015 за результатами проведення комісійної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 20.01.2015 р., проведеної Подільським центром судових експертиз.

Визнати за нею право власності на 1/2 частину будівлі кафе «А», площею 94,3 кв.м. по АДРЕСА_1 , а саме: тамбур 1-1, площею 0,9кв.м., коридор 1-2, площею 8,1 кв.м., частина обіднього залу 1-5, площею 29,8 кв. м., мийка 1-7 - площею 6,1 кв.м., кухня 1-8 площею 6,4 кв. м, обідній зал 1-9, площею 43,0 кв.м, загальною вартістю 234218,5 грн., ? вбиральні літ. «В» вартістю 3300 грн., огорожа вартістю 44684 грн., колодязь вартістю 5281 грн., загальною вартістю 287 483,5 грн., що становить 54/100.

Іншу частину будинковолодіння залишити відповідачу.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0537 кв. м. по АДРЕСА_1.

Залишити у спільному користуванні земельну ділянку площею 0,0046 за даною адресою відповідно до варіанту №2 висновку №140/21-015 від 20.01.2015 р., решту земельної ділянки поділити порівну.

Згодна сплатити ОСОБА_3 компенсацію за відступ від ідеальної частки у розмірі 21 687 грн. 50 коп. та ? вартості сплачених ним коштів за земельну ділянку після розірвання шлюбу в розмірі 13415 грн. 50 коп.

Просить стягнути половину вартості понесених нею судових витрат щодо сплати вартості за проведення експертизи та судового збору.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що свідоцтво про право власності на будинок комерційного призначення відповідач отримав на підставі декларації ДАБК у Вінницькій області 31.12.2013р., в якій вказано, що будівництво кафе розпочато і закінчено 2009р. В декларацію внесені відомості про технічний стан об»єкта відповідно до технічного паспорта об»єкта, виданого ТОВ "Буд-ТехІнветаризація" №1351 від 22.11.2013 та звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта від 27.07.2009р., виготовленим інститутом «Вінницяагропроект». Декларація про готовність об'єкта підписана ОСОБА_3 Технічне завдання на проведення обстеження технічного стану приміщення кафе затверджене також ОСОБА_3, в п. 8 якого вказано, що технічна документація на дану будівлю відсутня. ОСОБА_3 вніс неправдиві відомості в вищевказані документи, щоб оформити право власності і його на своє ім'я уже після розірвання шлюбу.

Відповідач набув неправомірно права власності на спірне майно, оскільки він отримав свідоцтво про право власності на будівлю кафе як на новостворене майно ( рік забудови 2009р), яке вони купили в 2002р.

Повторне отримання свідоцтва про право власності на майно і реєстрація права власності на ім.»я відповідача порушує її право власності на майно.

Перепланування спірної будівлі вони провели з відповідачем, розділивши приміщення на 4 приміщення та приміщення, площею 84, 9 кв.м., перегородивши його стіною, внаслідок чого утворено 2 окремих приміщення. Під час спорудження стін вони порушували капітальних стін. Будинок кафе і магазину після переобладнання прийнятий в експлуатацію 31.12.2013р.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки укладений під час шлюбу та в інтересах сім»ї, а тому земельна ділянка є спільною сумісною власністю.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просять позов задоволити з викладених підстав.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 позовні вимоги визнали, зазначивши, що після придбання салону прокату було проведено його реконструкцію в результаті якої він набув нових якісних характеристик і її необхідно було узаконити, а тому ОСОБА_3 отримав свідоцтва про право власності .

Згодні на поділ спірного будинковолодіння та земельної ділянки відповідно до варіанту №2 висновку №140/21-015 комісійної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 20.01.2015 р., проведеної Подільським центром судових експертиз, вказавши що витрати за проведення робіт , необхідних для поділу необхідно покласти на обох сторін в рівних частках.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки між ОСОБА_3 та територіальною громадою смт. Сутиски укладено під час шлюбу, однак згідно п. 2.1 договору ціна продажу земельної ділянки становила 40052, 84грн. при цьому сторони домовились між собою: 20% - 8010, 56грн. перераховувались продавцеві у день нотаріального посвідчення, а решта грошових коштів в розмірі 32042, 28грн. повинна бути перерахована на рахунок продавця щомісячно протягом дванадцяти місяців. За дану земельну ділянку за час шлюбу сплачено 13221, 13грн. Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 сплатив 26831, 71грн., а тому претендує на сплату позивачкою половини даних коштів.

Представник третьої особи на стороні відповідача реєстраційної служби Тиврівського районного управління юстиції в судове засідання не з»явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку, проти задоволення позову не заперечує.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе прийняти визнання відповідачем позову , так як це не суперечить закону та не порушує права інших осіб.

28.10.1984р. сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Сутисківською селищною радою , актовий запис №49 ( а.с. 4).

24.07.2007р. відділом РАЦС Тиврівського районного управління юстиції зареєстровано розірвання шлюбу, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 5).

26.07.2002р. між ОСОБА_3 та ТОВ «Поділля» укладено договір купівлі -продажу будинку салону прокату, який розташований в АДРЕСА_1. Право власності на будинок зареєстровано в КП «ВООБТІ» 02.08.2002р.

Відповідно до чинної на час придбання майна ст.. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Отже , виходячи з вимог ст.. 22 КпШС України дане майно є спільною сумісною власністю сторін.

Крім того, за положеннями статті 16 Закону України «Про власність», який втратив чинність на підставі Закону України від 27 квітня 2007 року № 997-V «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Цивільного кодексу України», майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності.

Крім того , 20.06.2007р. під час шлюбу між сторонами та територіальною громадою селища Сутиски та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, загальною площею 0, 1364га, кадастровий номер НОМЕР_1, з цільовим призначенням землі комерційного використання , розташовану за вказаною адресою. На підставі даного договору 13.09.2009р. відповідач отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку.

Згідно п. 2.1 договору ціна продажу земельної ділянки становила 40052, 84грн., при цьому сторони договору домовились між собою: 20% - 8010, 56грн. перераховувались продавцеві у день нотаріального посвідчення, а решта грошових коштів в розмірі 32042, 28грн. повинна бути перерахована на рахунок продавця щомісячно протягом дванадцяти місяців.

За дану земельну ділянку за час шлюбу між сторонами по справі сплачено 13221, 13грн. Після розірвання шлюбу сплачено відповідачем 26831, 71грн. ( а.с.56-58).

Державний акт на право приватної власності одержано ним 13.05.2009р., який зареєстрований в Книзі записів реєстрації Державних актів на право власності на землю 13.05.2009р. (а.с. 23), право власності на земельну ділянку зареєстровано за відповідачем в Державному реєстрі речових прав на нерухому майно 24.01.2014р. (а.с. 68).

Проте відповідно до чинної на час укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки ч.3 ст. 61 СК України передбачено, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, за загальним правилом майно, придбане подружжям у кредит, є спільною сумісною власністю сторін.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.12.2011р.

Таким чином, так як договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки укладений під час шлюбу сторін та в інтересах їх сім»ї, дана земельна ділянка є їх спільною сумісною власністю.

Згідно з чинною на час розірвання шлюбу між сторонами ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Після придбання сторонами спірної будівлі було здійснено її реконструкцію в кафе з прибудовами.

Згідно експлікації внутрішніх площ що міститься в матеріалах інвентаризаційної справи КП»ВООБТІ» на спірну будівлю №1663, копія якої на а.с.60- 66) станом на 16.04.2002р. будівля «А» по АДРЕСА_1 складалась з фойе 1-1, площею 33,5 кв.м., пункту прокату 1-2, площею 32 кв., залів урочистих обрядів 1-3, площею 84,9 кв.м., 1-4, площею 6.1кв.м., 1-5, площею 6, 4 кв.м., столової, площею 30,5 кв.м., загальною площею 193,4кв.м. , основна площа 159,9кв.м. (а.с.66).

Відповідно інвентаризаційної справи КП "ВООБТІ" на спірну будівлю №1351(розпочата 19.05.2009р. ( копія якої на а.с.70-76 ) станом на 19.05.2009р. приміщення по АДРЕСА_1 позначене як будівля кафе «А» з прибудовами «а», «а-1». Будівля кафе «А» складається з тамбура 1-1, площею 0,9кв.м., коридора 1-2, площею 8,1 кв.м. , обідніх залів 1-3, площею 6,2 кв.м., 1-4, площею 4, 0 кв.м., 1-5, площею 61, 8 кв.м., складу, площею 13, 8 кв.м., приміщення для миття посуду 1-7 , площею 6, 1 кв.м., кухні 1-8, площею 6, 4 кв.м., обідньої зали 43, кв.м., торгової зали 2-1 , площею 30,9 кв.м., складу 2-2, площею 7, 4 кв.м., загальна площа 188,6кв.м. (а.с. 76).

На земельній ділянці також розташовані вбиральня «В», огорожа №1 (незакінчена будівництвом) та колодязь "К".

Згідно п.3 Державних будівельних норм В.3.2-2-2009 Житлові будинки Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку і будівництва України від 22.07.2009р. №295 реконструкція- це така перебудова будинку , наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення.

На дане нерухоме майно реєстраційною службою Тиврівського районного управління юстиції ОСОБА_3 видано 24.01.2014р. свідоцтво про право власності на підставі декларації ДАБК у Вінницькій області 31.12.2013р., в якій вказано, що будівництво кафе розпочато і закінчено 2009р. Право власності на приміщення кафе на підставі вказаного свідоцтва зареєстровано за ОСОБА_3 22.01.2014р. (а.с. 59, 67,69 )

В декларацію внесені відомості про технічний стан об»єкта відповідно до технічного паспорта об»єкта, виданого ТОВ "Буд -ТехІнветаризація" №1351 від 22.11.2013 та звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта від 27.07.2009р., виготовленим інститутом «Вінницяагропроект» .

Слід зазначити, що згідно розпорядження Тиврівської РДА від 30.05.1996р. на підтвердження права власності на об»єкти комунальної власності (що міститься в інвентаризаційній справі №1351 (розпочата 18.07.1996р. на а. 12)) приміщення салону прокату 1973року забудови.

Положення п. 8 в Технічному завданні на проведення обстеження якого вказано, що технічна документація на дану будівлю відсутня, не відповідає дійсності.

Первісні доводи відповідача про те, що реконструкцію спірного приміщення він здійснив в 2009р. і лише за власні кошти свого підтвердження в ході судового розгляду не знайшли.

Крім того, 12.04.2008р. було укладено договір на виконання будівельних робіт між ТОВ "Гранд Монтаж" та ОСОБА_1, предметом якого було виконання робіт по будівництву внутрішньоплощадних робіт по реконструкції банкетної зали та кладових в АДРЕСА_1 (а.с. 38,39).

11.04.2013р. ОСОБА_1 уклала договір підряду з ФОП ОСОБА_5 , згідно якого, останній зобов»язався виконати роботи по ремонту приміщень в харчовому закладі в АДРЕСА_1(а.с. 40-42).

Свідок ОСОБА_6 показала, що працює в ПП ОСОБА_1 з 2007р. офіціантом і поваром в кафе в АДРЕСА_1, приміщення застала в такому вигляді , яке є на даний час , за період її роботи в кафе реконструкція приміщення не проводилась, проводились лише поточні ремонти, в залах кафе міняли вікна і двері, дах не чіпали, на вулиці звели нову огорожу із каменю та метало профілю, а також нову площадку перед входом до кафе. Всіма цими роботами займалась позивачка. Станом на 2007р. магазин вже працював. Всі приміщення та перегородки були в такому стані як на даний час.

Згідно торгового патенту від 01.01.2011р.( дійсний до 30.11.2016р). ( а.с. 12), свідоцтва про державну реєстрацію ФОП (а.с. 11) ОСОБА_1 - суб»єкт підприємницької діяльності, має право на здійснення роздрібної торгівлі, місцезнаходження пункту продажу магазин - кафе в АДРЕСА_1.

Слід також зазначити, що згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Враховуючи викладене, позов в частині визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно підлягає задоволенню.

Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 71 СК України передбачено, що майно, яке є об»єктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

По справі проведена Подільським центром судових експертиз будівельно-технічна експертиза №140/21-015 від 20.01.2015р. та запропоновано 4 варіанти поділу спірної будівлі. Всі чотири варіанти розподілу погоджено виконкомом Сутисківської селищної ради відповідно до рішення від 10.03.2015р. №34.

Сторони погодились на розподіл спірного будинковолодіння та земельної ділянки по 2 варіанту поділу .

Суд вважає за можливе провести поділ даного майна за вказаним варіантом, так як він найбільш відповідає розмірам ідеальних часток сторін і потребує сплати найменшої компенсації.

Згідно висновку будівельно-технічної експертизи №140/21-015 від 20.01.2015р. для одного співвласника виділяється частина будівлі кафе «А» площею 94,3 кв.м., а саме: тамбур 1-1, площею 0,9кв.м., коридор 1-2, площею 8,1 кв.м., частина обіднього залу 1-5, площею 29,8 кв. м., мийка 1-7 - площею 6,1 кв.м., кухня 1-8 площею 6,4 кв. м, обідній зал 1-9, площею 43,0 кв.м, загальною вартістю 234218,5 грн., ? вбиральні літ. «В» вартістю 3300 грн.,огорожа вартістю 44684 грн.,колодязь вартістю 5281 грн.,загальною вартістю 287 483,5 грн., частка після розподілу 54/100, які знаходяться в користуванні у позивачки , а тому суд вважає за можливе їй присудити.

Для іншого співвласника пропонується частина будівлі кафе л.«А» площею 94,3 кв.м, а саме: обідній зал 1-3, площею 6,2 кв. м., обідній зал 1-4, площею 4,0 кв.м, частину обіднього залу 1-5, площею 32 кв.м., склад 1-6, площею 13,8 кв.м., торговий зал 2-1, площею 30,9 кв.м., склад 2-2, площею 7,4 кв.м. вартістю 234218,5 грн., ? вбиральні літ. «В» вартістю 3300 грн.,огорожа не закінчена вартістю 6590 грн.,загальною вартістю 244108,5 грн. Частка після розподілу 46/100, які виділяються відповідачу.

Компенсація за відступ від ідеальної частки становить 21 687 грн. 50 коп., які позивачка згодна сплатити відповідачу.

Для поділу будинку за даним варіантом необхідно закласти дверні отвори між коридором 1-2 і обіднім залом 1-3; коридором 1-2 і обіднім залом 1-4; між коридором 1-2 і обіднім залом 1-5.; влаштувати дверні отвори між обіднім залом 1-5 і обіднім залом 1-9;між торговим залом 2-1 і обіднім залом 1-4; між обіднім залом 1-3 і обіднім залом 1-4; влаштувати перегородку в обідньому залі 1-5 та закласти віконний отвір в обідньому залі 1-5.

Витрати за дані роботи сторони погодились нести у рівних частках.

За 2 варіантом висновку будівельно-технічної експертизи №140/21-015 від 20.01.2015р. одному співвласнику виділяється земельна ділянка площею 0,0537 кв. м. , на якій зокрема розташована частина будинковолодіння що присуджується позивачці, а тому передається останній; іншому співвласнику пропонується земельна ділянка площею 0,0540 кв. м ., на якій зокрема розташована частина будинковолодіння, що виділяється відповідачу.

У спільному користуванні сторін залишається земельна ділянка площею 0,0046.

Так як після розірвання шлюбу, на виконання договору купівлі- продажу земельної ділянки від 20.06.2007р. відповідачем сплачено вартість земельної ділянки в сумі 26701,90грн. , що стверджується квитанціями ( а.с.56-58) і позивачка згодна сплатити дані кошти відповідачу, суд вважає за можливе стягнути їх з позивачки на користь відповідача.

Судові витрати позивачки склали судовий збір - 3694, 8грн. 3361, 53 грн. та витрати за проведення експертизи - 6300грн. , половину яких відповідач згоден сплатити позивачці, що узгоджується з вимогами ст. 88 ЦПК УКраїни.

Керуючись ст..ст. 10., 11, 60, 61, 174, 88, 212-215 ЦПК України, вимог ст.. 22 КпШС України ,ст.. 16 Закону України «Про власність», ст.. 63,68, 70, 71 СК України , -

вирішив:

Позов задоволити повністю.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на приміщення кафе в АДРЕСА_1 видане державним реєстратором Тиврівського районного управління юстиції на ім'я ОСОБА_3 24.01.2014р.

Розподілити спільне майно сторін приміщення будівлі кафе та магазину, а також земельну ділянку по АДРЕСА_1 відповідно до варіанту №2 висновку №140/21-015 за результатами проведення комісійної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 20.01.2015 р. проведеної Подільським центром судових експертиз.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину будівлі кафе «А» площею 94,3 кв.м. по АДРЕСА_1 , а саме: тамбур 1-1, площею 0,9кв.м., коридор 1-2, площею 8,1 кв.м., частина обіднього залу 1-5, площею 29,8 кв. м., мийка 1-7 - площею 6,1 кв.м., кухня 1-8 площею 6,4 кв. м, обідній зал 1-9, площею 43,0 кв.м, загальною вартістю 234218,5 грн.,

? вбиральні літ. «В» вартістю 3300 грн.,

огорожа вартістю 44684 грн.,

колодязь вартістю 5281 грн.,

Загальною вартістю 287 483,5 грн.,

Частка після розподілу 54/100.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на частину будівлі кафе л.«А» площею 94,3 кв.м по АДРЕСА_1, а саме: обідній зал 1-3, площею 6,2 кв. м., обідній зал 1-4, площею 4,0 кв.м, частину обіднього залу 1-5, площею 32 кв.м., склад 1-6, площею 13,8 кв.м., торговий зал 2-1, площею 30,9 кв.м., склад 2-2, площею 7,4 кв.м. вартістю 234218,5 грн.,

? вбиральні літ. «В» вартістю 3300 грн.,

огорожа не закінчена вартістю 6590 грн.,

Загальною вартістю 244108,5 грн.

Частка після розподілу 46/100

Зобов'язати сторони:

1.Закласти дверний отвір між коридором 1-2 і обіднім залом 1-3.

2.Закласти дверний отвір між коридором 1-2 і обіднім залом 1-4.

3.Закласти дверний отвір між коридором 1-2 і обіднім залом 1-5.

4.Влаштувати дверний отвір між обіднім залом 1-5 і обіднім залом 1-9.

5.Влаштувати дверний отвір між торговим залом 2-1 і обіднім залом 1-4.

6.Влаштувати дверний отвір між обіднім залом 1-3 і обіднім залом 1-4.

7.Влаштувати перегородку в обідньому залі 1-5.

8.Закласти віконний отвір в обідньому залі 1-5.

Витрати за дані роботи покласти на сторони у рівних частках.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0537 кв. м. по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку площею 0,0540 кв. м. по АДРЕСА_1.

Залишити у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,0046 кв. м. по АДРЕСА_1 відповідно до варіанту №2 висновку №140/21-015 від 20.01.2015.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 компенсацію за відступ від ідеальної частки у розмірі 21 687 (двадцять одна тисяча шістсот вісімдесят сім)грн. 50 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 13415 (тринадцять тисяч чотириста п'ятнадцять) грн. 50 коп. - ? вартості сплачених коштів за земельну ділянку після розірвання шлюбу.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3150 (три тисячі сто п'ятдесят) грн. - ? вартості сплаченої експертизи.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1847 (одну тисячу вісімсот сорок сім) грн. 40 коп. - ? вартості сплаченого судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом 10 днів із дня його проголошення.

Суддя Мазурчак А. Г.