23.06.2015 Справа № 756/7918/15-ц
Унікальний № 756/7918/15-ц
Провадження № 2/756/4162/15
УХВАЛА

23 червня 2015 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Маринченко М.М., перевіривши позовну заяву ТОВ «ТД Міжрегіональні ресурси» до Державної служби інтелектуальної власності України, ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 від 10 липня 2014 року, зобов'язання Державної служби інтелектуальної власності України внести до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомості про визнання недійсним свідоцтва на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 та здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність»,

встановив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 серпня 2014 року визнано протиправним та скасовано рішення Державної служби інтелектуальної власності України № 22220/3 від 18 червня 2014 року, яким затверджено висновок про відповідність позначення умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи заявки про реєстрацію знака для товарів і послуг в Україні m201313201 від 25 липня 2013 року за ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в якому зазначено, що після затвердження вказаний висновок про відповідність позначення умовам надання правової охорони набув статусу рішення про реєстрацію знака 22220/3.

Вказане рішення визнано протиправним та скасовано у зв'язку з тим, що позначення за заявкою m201313201 від 25 липня 2013 року є схожим до ступеня змішування (сплутування) із раніше зареєстрованим знаком для товарів і послуг за свідоцтвом № НОМЕР_1 від 10 грудня 2013 року, що може ввести споживача в оману щодо виробника цих товарів.

Право власності на зареєстрований знак для товарів і послуг згідно свідоцтва № НОМЕР_1 від 10 грудня 2013 року належить ОСОБА_3, який згідно ліцензійного договору № 11/12-01 від 11 грудня 2013 року передав позивачу право на використання зареєстрованого знака.

На підставі рішення Державної служби інтелектуальної власності України про реєстрацію знака № 22220/3 від 18 червня 2014 року за заявкою про реєстрацію знака для товарів і послуг в Україні m201313201 від 25 липня 2013 року, Державною службою інтелектуальної власності України 10 липня 2014 року видано свідоцтво № НОМЕР_2 на знак для товарів і послуг, власником якого є ОСОБА_1

Посилаючись на те, що знак для товарів і послуг за свідоцтвом № НОМЕР_2 від 10 липня 2014 року не відповідає умовам надання правової охорони, що встановлено рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 серпня 2014 року, позивач просить визнати недійсним свідоцтво на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 від 10 липня 2014 року, зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України внести до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомості про визнання недійсним свідоцтва на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 та здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі якщо заява не підлягає розгляду в судах в прядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 КАС України окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що у позивача виник спір з суб'єктом владних повноважень - Державною службою інтелектуальної власності України щодо визнання недійсним свідоцтва на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 у зв'язку зі скасуванням рішення Державної служби інтелектуальної власності України про реєстрацію знака для товарів і послуг, на підставі якого свідоцтво було видане, та спір щодо внесення до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомостей про визнання недійсним свідоцтва.

З таких обставин вказаний позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тому відповідно до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Керуючись ст. 122 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ТОВ «ТД Міжрегіональні ресурси» до Державної служби інтелектуальної власності України, ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 від 10 липня 2014 року, зобов'язання Державної служби інтелектуальної власності України внести до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомості про визнання недійсним свідоцтва на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 та здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги на ухвалу суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.М.Маринченко