Справа № 505/2960/15-ц
Провадження № 2/505/1434/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2015 року Котовський міськрайонний суд Одеської області

повна назва суду

в складі: головуючого - судді Драгомерецької К. П при секретарі Марченко Н. Б. та адвоката (ів) представника громадськості

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Котовськ Одеської області

цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

КОТОВСЬКА РАЙДЕРЖАДМІНІСТРАЦІЯ

третя особа:

УПРАВЛІНЯ ДЕРЖЗЕМАГЕНСТВА У КОТОВСЬКОМУ РАЙОНІ

про визнання права власності в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Котовського міськрайонного суду Одеської області з позовом до Котовської райдержадміністрації Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку та майновий пай в порядку спадкування. В позовній заяві він вказав, що є спадкоємцем після смерті свого діда ОСОБА_2, який помер 06.07.2012 року. Після смерті діда відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки та майнового паю члена колекивного сільськогосподарського підприємства, що належали померлому на праві власності. Однак так як оригінали правоустановчих документів відсутні, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. За таких підстав позивач змушений звернутись до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача - Котовської райдержадміністрації у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву у якій просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечував проти задоволення позову.

Третя особа - управління Держземагенства у Котовському районі, свого представника в судове засідання не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд, врахувавши думку відповідача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є спадкоємцем земельної ділянки, розташованої в межах Куяльницької сільської ради Котовського району Одеської області, площею 1,9236 га та майнового паю члена колективного сільськогосподарського підприємства, ОСОБА_2 (заповіт від 05.10.2004 року посвідчений секретарем Куяльницької сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 401), який проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2 та 06.07.2012 року - помер (свідоцтво про смерть серії І-ЖД № 298657 від 07.07.2012 рок). Після смерті ОСОБА_2 залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 1,9236 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала на праві власності останній ( державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 033067, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 5 № 00400) майнового паю члена колективного сільськогосподарського підприємства (свідоцтво серія ОД-ХІV-VIII № 000061 видане головою Куяльницької сільської ради 18.09.2003 року).

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 39926679 від 19.03.2015 року державним нотаріусом Котовської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_3 заведена спадкова справа № 86/2015 після смерті ОСОБА_2, померлого 06.07.2012 року.

Відповідно до відповіді державного нотаріуса Котовської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_3 №573/01-16 від 15.06.2015 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане нерухоме майно у зв'язку з відсутню оригіналів правоустановлюючих документів.

Згідно оголошення в газеті, наявногов матеріалах справи, правоустановчі документи на згадане спадкове майно загублені.

У Конституції України, Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою ( ст. 1) і визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина , її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст. 3), права та свободи людини є невідчужуваними і непорушними ( ст. 21). В статті 13 визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону(ст. 14).

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно із ст.ст.1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців), до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення ) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і право чинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або право чинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Статтею 4 Закону України Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, від 01.07.2004 року передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі й право власності на нерухоме майно. В ст.331 ЦК України зазначено, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню

За частиною 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Підстав для неприйняття визнання позову не встановлено.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Котовської райдержадміністрації про визнання права власності в порядку спадкування - підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 208, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за заповітом після померлого ОСОБА_2, який помер 06.07.2012 року, право приватної власності на земельну ділянку площею 1,9236 га, що розташована на території Куяльницької сільської ради Котовського району Одеської області, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 033067, виданого на підставі розпорядження Котовської райдержадміністрації № 116/04 від 26.03.2004 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 5 № 00400.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за заповітом після померлого ОСОБА_2, який помер 06.07.2012 року, право приватної власності на майновий пай у розмірі 2384 грн., або 0,09 % в пайовому фонді КСП "Куяльник" - АКВ "Куяльник", згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серія ОД-ХІV-VIII № 000061 виданого Куяльницькою сільською радою 18.09.2003 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10-и днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К.П. Драгомерецька