Малиновський районний суд м.Одеси
Справа № 2-3514/10
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2010 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі: головуючого - судді Дрішлюка А.І., при секретарі судового засідання Алманової І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Малиновського районного суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах її неповнолітньої дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_3 і членів її родини: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи - Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про виселення та вселення, з зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Одеської міської ради, Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, треті особи - орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_7 про визнання рішення правління ЗАТ «ОФТТ» недійсним і про визнання права на житлову площу, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась ОСОБА_3 з позовною заявою до ЗАТ „ОФТТ про визнання за нею права користування житловим приміщенням - квартирою № 605 „а, площею 12,2 кв.м., розташованою в будинку № 12 по вул. Старицького, в м. Одеса, а також зобовязання ЗАТ„ОФТТ укласти з нею, ОСОБА_3, договір найму вказаного житлового приміщення (тЛ, а.с.4). Обгрунтовуючи заявлені вимоги позивачка посилалась на те, що будинок, в якому знаходиться спірна квартира належить на праві колективної власності відповідачу (ЗАТ „ОФТТ). Вищезазначена квартира була надана 26.10.1988 року відповідачем в користування на підставі відповідного рішення правління ЗАТ „ОФТТ ОСОБА_8, яка працювала на фабриці. 30.10.2006 року ОСОБА_8 померла. Позивачка посилалась на ту обставину, що в період проживання ОСОБА_8 в вищезазначеній квартири вона, позивач, вела сумісно з нею спільне господарство, оплачувала комунальні послуги, купувала харчі та одяг, меблі, робила поточний ремонт в квартирі. Крім того, вона оплачувала лікування ОСОБА_8, а також, після смерті останньої, поховала її, сплатила заборгованість ОСОБА_8 по комунальнім послугам, оплачувала витрати по ремонту ліфта, даху, сходинок та коридору. На момент звернення до суду позивачка продовжує користування вищевказаною кімнатою. В звязку з вказаними обставинами, а також враховуючи ту обставину, що вона, та члени родини позивачки - чоловік ОСОБА_4, донька ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_2, - син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстровані в однокімнатній квартирі № 168, площею 18.0 кв.м., яка розташована в будинку № 128, по вул. Щорса в м. Одеса і іншого постійного житла не мають і, відповідно, потребують поліпшення житлових умов, позивачка просила визнати за нею право користування кімнатою № 605а, в будинку № 12, по вул. Старицького, в м. Одеса і зобовязати відповідача (ЗАТ ОФТТ) укласти з нею, позивачкою, договір найму вказаного житлового приміщення-квартири № 605а.

Відповідач по справі ЗАТ „Одеська фабрика технічних тканин звернулося до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про виселення останньої з квартири ( 605 „а), посилаючись на те, що ОСОБА_3 не має ніяких правових підстав для користування вказаної квартирою і, окрім того, згідно рішення правління ЗАТ „ОФТТ від 28.03.2007 року (протокол № 6)АДРЕСА_1а по вул. Старицького, 12, в м. Одеса, була передана в користування робітниці ЗАТ „ОФТТ ОСОБА_1 (склад родини - 2 особи: ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_2, 07.08.1995 р. н.) (тЛ, а.с.53-55). В процесі розгляду судом справи було

1

и

1

прийнято до провадження позовну заяву ОСОБА_1, яка була подана в її інтересах та в інтересах її неповнолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка просила суд постановити рішення про виселення з квартири № 605 „а ОСОБА_3, а також і інших членів її сімї (чоловіка ОСОБА_4, доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, сина ОСОБА_6, 1994 р. н.) оскільки вказана квартира правлінням ЗАТ „ОФТТ надана їй, ОСОБА_1, та її неповнолітньої доньки ОСОБА_2, 1995 р. н. в користування, але поселитися у вказаній квартири вона не може, оскільки в цій квартири проживає ОСОБА_3 та члені її родини (тЛ, а.с.68- 7°).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2008 року були обєднанні в одне провадження цивільна справа № 2-5911/08 за позовом ЗАТ «ОФТТ» до ОСОБА_3 та членів її родини про виселення; позов третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та своєї малолітньої доньки до ОСОБА_3 та членів її родини про виселення родини ОСОБА_3 (головуючий - суддя Дрішлюк А.І.) та цивільна справа №2-4947/08 за позовом ОСОБА_3 до ЗАТ „ОФТТ, ОСОБА_1, Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання права користування житловим приміщенням (головуючий суддя -Жуган Л.В.) (т.1, а.сЛ75-176).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 25.03.2009 року провадження за позовом ЗАТ «ОФТТ» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про виселення було закрито, в звязку з ліквідацією Закритого акціонерного товариства «Одеська Фабрика Технічних Тканин» за рішенням господарського суду (т.1, а.с.249-251).

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 18.10.2007 року позовну заяву ОСОБА_3 до ЗАТ „Одеська фабрика технічних тканин про визнання права користування житловим приміщенням було залишено без розгляду (т 1, а.с.93).

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 6 листопада 2007 року позови закритого акціонерного товариства „Одеська фабрика технічних тканин та ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 було задоволено. Виселено з квартири № 605 „а, розташованої в будинку № 12, по вул. Старицького, в м. Одеса, без надання іншого приміщення, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, (неповнолітнього) ІНФОРМАЦІЯ_3 Вселені в квартиру № 605 „а в будинку № 12, по вул. Старицького, в м. Одеса - ОСОБА_1 та її неповнолітня донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1,а.с.101- 103).

До суду надійшла заява від ОСОБА_3 від 16.05.2008 року вх.№ 90 та заява ОСОБА_7 від 16.05.2008 року вх.№ 91 про перегляд заочного рішення. В поданій заяві сторона посилалася на те, що повідомлення про виклик до суду на 6.1 1.2007 року де буде проводитися судове засідання по справі вони не отримували і що буде розглядатися справа по суті і було винесено рішення їм відомо не було, а також заявниця зазначила що в період розгляду справи вона знаходилась на лікуванні, що підтверджується копію довідки, а в звязку з відсутністю у судовому засідання вони були позбавлені можливості надати нові докази, які впливають на правильний розгляд справи (т.1,а.е.124-125).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17 липня 2008 року заочне рішення суду було скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку (т.1,а.с.163-164).

ОСОБА_3 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою, в остаточній редакції в котрій вона просила суд визнати рішення ЗАТ «ОФТТ» від 28 березня 2007 року за № 6 про надання квартири № 605 „а в буд. № 12 по вул.Старицького в місті Одеса родині ОСОБА_2 та ордера серії ЖК номер 03471- недійсними; визнати за ОСОБА_3 та її неповнолітнім сином ОСОБА_6 право користування кімнатою житловою площею 12,2 кв.м в вищезазначеної квартирі № 605 „а; зобовязати Одеську міську Раду та Малиновську району адміністрацію Одеської міської ради заключити з ОСОБА_3 договір найму вищезазначеної квартири (т.2,а.сЛ29-130). Обгрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_3 посилалась на те, що будинок в якому знаходилася спірна квартира, належала на праві колективної власності ЗАТ „ОФТТ. Ця кімната 26.10.1988 року була надана ЗАТ „ОФТТ ОСОБА_8, яка працювала у зазначеному ЗАТ „ОФТТ. 30.10.2006 року ОСОБА_8 померла. По поясненням ОСОБА_3 за життя ОСОБА_8 вона, позивачка, оселилася в зазначеній кімнаті зі згодою ОСОБА_8, та вела з останньою сумісне господарство, оплачувала комунальні послуги, купувала ОСОБА_8 ліки, одяг, та харчі, меблі, робила ремонт цієї кімнати, а також після смерті ОСОБА_8 поховала останню і сплатила її

2

заборгованість по комунальним послугам, оплачувала ремонт ліфту, даху та сходинок в будинку № 12 по вул. Старицького в м. Одесі. На дату звернення до суду ОСОБА_3 продовжувала користуватися зазначеною квартирою. В звязку з вказаними обставинами, а також враховуючи ту обставину, що вона та члени її родини - колишній чоловік ОСОБА_4, донька ОСОБА_7, а також син - ОСОБА_6, 1994 р. зареєстровані в однокімнатній (приватизованій) квартирі № 168 площею 18,0 кв.м., яка (квартира), розташована в будинку № 128 по вулиці Щорса в м. Одесі і іншого постійного житла не мають і, відповідно, потребують поліпшення житлових умов. Позивачка ОСОБА_3 просить суд визнати за нею право користування квартирою № 605 „а в будинку № 12 по вул. Старицького в м. Одесі і зобовязати Одеську міську Раду укласти з нею договір найму зазначеної квартири, оскільки ЗАТ „ОФТТ в процесі розгляду справи припинило своє існування.

ОСОБА_9 пояснила суду, що на цей час в спірній квартирі проживає вона і її неповнолітній син. В її приватизованій квартирі, яку вона отримала від фабрики, проживає її донька і особа з якої вона знаходиться у фактичних шлюбних відносинах. Наполягала на тому, що ОСОБА_1 і її неповнолітня донька не мають право на одержання в користування спірної квартирою (№ 605а) оскільки ОСОБА_1 в ЗАТ „ОФТТ не працювала, зокрема ЗАТ „ОФТТ не платило за ОСОБА_1 внески в пенсійний фонд. Голова профкому ОСОБА_10, згідно виданої нею ж довідки, звільнилась з ЗАТ „ОФТТ в січні 2005 року. Вона, ОСОБА_3 придбала право на користування спірною квартирою оскільки проживала з ОСОБА_8 однією родиною і вела сумісне господарство.

Згідно останньої редакції позовних вимог ОСОБА_11. позивачка просила виселити родину ОСОБА_3 з вищевказаної квартири № 605 „а, та вселити ОСОБА_1 та її неповнолітню доньку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 вищезгадану квартиру № 605 „а (т 2, а.с.4-6). Обґрунтовуючи заявлені вимоги посилалась на те, що спірна квартира рішенням правлінням ЗАТ „ОФТТ" надана їй, ОСОБА_1, та її неповнолітньої доньки ОСОБА_2, 1995 р. н.. в користування, але поселитися у вказаній квартири вона не може, оскільки в цій квартири проживає ОСОБА_3 та члені її родини. Щодо її праці в ЗАТ „ОФТТ ОСОБА_1 пояснила, що вона працювала в ЗАТ „ОФТТ бухгалтером-економістом з 11 липня 2001 року згідно наказу №84-К від 11.07.2001р. Головною умовою її праці в ЗАТ „ОФТТ було зобовязання керівництва останньої надати їй і її неповнолітній дочці житло в гуртожитку чи в будинках, які належали ЗАТ „ОФТТ на праві колективної власності про що їй було видано гарантійного листа. ЗАТ „ОФТТ фактично припинило свою діяльність. Залишилось працювати лише декілька працівників. Заробітна платня фактично не виплачувалася і правління ЗАТ „ОФТТ могло компенсувати останню лише видачею залишків матеріальних цінностей фабрики. Заборгованість фабрики перед нею, ОСОБА_1 по заробітній платі становить 21324,30 грн. Щодо архівних довідок, які надані стороною відповідача то їх зміст зумовлений неналежним веденням документації на ЗАТ „ОФТТ.

ЗАТ „ОФТТ, яке приймало участь у судових засіданнях по справі до припинення існування ЗАТ „ОФТТ, позов ОСОБА_3 не визнало і в своїх запереченнях на позов посилалась на те, що з 06.06.2002 р. вказаний будинок втратив статут гуртожитку і належить на підставі відповідного свідоцтва про право власності від 06.06.2002 р. ЗАТ „ОФТТ" на праві колективної власності. Деякі жильці цього будинку придбали квартири, якими вони користувались у власність на підставі Закону України Про приватизацію державного житлового фонду", але ОСОБА_8 спірну квартиру не приватизувала. Квартира № 168 площею 18.0 кв.м., яка розташована в будинку № 128, по вул. Щорса, в м. Одеса, була приватизована родиною ОСОБА_3 13.06.2002 року і право власності на вказану квартиру було зареєстровано належним чином в КП „ОМБТ1 та РОН".

На момент розгляду справи в суді, і як на час смерті ОСОБА_8, ніхто з родини ОСОБА_3 в ЗАТ „ОФТТ" не працювали і не працюють. Також ніхто з повнолітніх членів родини позивачки не припинив трудові відносини з ЗАТ „ОФТТ внаслідок інвалідності (трудового каліцтва). На цей час родина позивачки на квартирному обліку в ЗАТ „ОФТТ" не перебуває.

Представник Одеської міської ради вважав, що первинний позов підлягає задоволенню, а зустрічний позов не підлягає задоволенню. Звернув увагу суду на факт незаконного вселення відповідачки ОСОБА_3, а також на те, що право розпоряджатися своєю власністю належить власнику - тобто ЗАТ „ОФТТ, що і було правомірно зроблено свого часу.

Представник Малиновської адміністрації Одеської міської ради залишив вирішення питання про задоволення первинного позову на розсуд суду, вважав, що в задоволенні зустрічного позову повинно бути відмовлено.

Представник третьої особи - органа опіки та піклування Малиновської районної адміністрації виконкому Одеської міської Ради вважав, що задоволення первинного позову можливо лише після

вирішення питання про відселення ОСОБА_3, при цьому не заперечував безпідставність зайняття нею житлової спірної житлової площі.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, свідків суд вважає, що первинний позов підлягає задоволенню, в задоволені зустрічного позову повинно бути відмовлено виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що право власності на житловий будинок, в якому знаходиться спірна квартира, зареєстровано за ЗАТ „ОФТТ.

Правлінням ЗАТ „ОФТТ 28.03.2007 року (протокол № 6) квартира № 605а по вул.Старицького, 12, в м. Одеса, була передана в користування робітниці ЗАТ „ОФТТ ОСОБА_1 (склад родини 2 особи: ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_2, 07.08.1995 р. н„ як особі, яка перебуває на квартирному обліку. Відповідно до ч.І, та ч. 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджується своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти що до свого майна будь яки дії, яки не суперечать закону. Згідно положень ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, тобто ЗАТ „ОФТТ має право використовувати останній для проживання інших осіб. За таких обставин надання вказаної квартири (№ 605 „а) в користування (для проживання) ОСОБА_1 та її дитині було правомірною дією ЗАТ „ОФТТ. Поселитися в спірної квартири ОСОБА_1.М. та її донька не мають можливості, оскільки ця квартира зайнята ОСОБА_3 та членами її родини. Згідно положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження його майном. Проживання родини ОСОБА_3 в спірній квартирі без правових підстав є перешкодою у здійснений ЗАТ „ОФТТ прав власника по користуванню і розпорядженню спірною квартирою власником (ЗАТ „ОФТТ). Надання квартири № 605 „а ОСОБА_1 та її дитини для проживання, тобто у володіння, слід розглядати як речове право ОСОБА_1 на чуже майно (ст. 395 ЦК України), аналогічні права надає наймачу ЖК УРСР. Відповідно до ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право і на захист цього майна відповідно до положень глави 29 ЦК України. Таким чином, ОСОБА_1 вправі вимагати в судовому порядку виселення родини ОСОБА_3 з спірної квартири.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Рішення власника квартири - ЗАТ „ОФТТ є обовязковим при переході права власності до іншої юридичної особи після безкоштовної передачі квартири територіальній громаді м. Одеси і остання в цьому випадку не може скасувати рішення правління ЗАТ „ОФТТ відносно спірної квартири. Рішення правління ЗАТ „ОФТТ" про надання житла ОСОБА_1 було підтверджено після цього і ліквідатором фабрики ОСОБА_12

Як вбачається з рішення правління ЗАТ „ОФТТ" від 28.03.2007 року (протокол № 6) квартира № 605"а" по вул. Старицького, 12, в м. Одеса, була виділена для проживання робітниці ЗАТ „ОФТТ" ОСОБА_1 (склад родини-2 особи: ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_2, 07.08.1995 р.н.) оскільки вона, ОСОБА_1 перебувала на квартирному обліку і на час подання їй квартири № 605 „а перебувала в трудових відносинах з ЗАТ „ОФТТ". Суд не погоджується з твердженням ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 не має право на одержання в користування спірної квартири оскільки не працювала в ЗАТ „ОФТТ", що на думку ОСОБА_3 підтверджується відповідними архівними документами.

Оцінюючи факт відсутності відповідних документів в архіві суд виходить з того, що ця обставина повязана з неналежним веденням документації на ЗАТ „ОФТТ" в зв'язку з ліквідаційною процедурою останньої, звільнення працівників ЗАТ „ОФТТ", у веденні котрих знаходилось ведення документації, а також частою зміною арбітражних керуючих, припинення ліквідаційної процедури, тощо. ОСОБА_1 були надані суду відповідний приказ про прийняття на роботу, трудова книжка, відповідний гарантійний лист стосовно надання квартири, рішення правління ЗАТ „ОФТТ", ордер на житлову площу яка належить ЗАТ „ОФТТ на праві колективної власності, та інші документи, що підтверджують працю ОСОБА_1 в ЗАТ „ОФТТ на посаді бухгалтера. Факт праці ОСОБА_1 було підтверджено представником ЗАТ „ОФТТ і відповідними документами в судовому засіданні, листом арбітражного керуючого ОСОБА_13, та колишнім головою правління ЗАТ „ОФТТ ОСОБА_14, допитаним в якості свідка судом, а також свідками ОСОБА_15, та ОСОБА_16 Вважаючи, що ОСОБА_1 перебувала в трудових відносинах з ЗАТ „ОФТТ суд в цьому випадку виходить з того положення, що обовязок по належному оформленню трудового договору з робітником покладається на роботодавця, як і ведення відповідної документації.

Суд також вважає, що правління ЗАТ „ОФТТ було вправі надати спірну квартиру у користування ОСОБА_1 без участі профспілкового комітету ЗАТ „ОФТТ оскільки останній в

4

¦'язку з ліквідаційною процедурою на ЗАТ „ОФТТ вже не діяв, а робітники ЗАТ „ОФТТ вже аули звільнені, що підтверджується наданою ОСОБА_3 суду довідкою колишнього голови профкому ОСОБА_10 Крім того обгрунтованність надання спірної квартири в користування ОСОБА_1 було підтверджено в послідуючому арбітражним керуючим ОСОБА_13 і для ¦рийняття такого рішення арбітражному керуючому (ліквідатору) не треба згоди профкому ЗАТ .ОФТТ.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що навіть при порушенні процедури надання спірної квартири ОСОБА_1 права та інтереси родини ОСОБА_3 не були би порушенні, оскільки, ОСОБА_3 та члени її родини на ЗАТ „ОФТТ не працювали на момент прийняття оспорюваного рішення, тобто права на позов в матеріальному сенсі у неї з таких підстав не виникає.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджується своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти що до свого майна будь які дії, які не суперечать закону. Згідно положень ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, тобто ЗАТ „ОФТТ" мало право використовувати останній для проживання інших осіб.

За таких обставин надання вказаної квартири (№ 605 „а") в користування (для проживання) ОСОБА_1 та її дитині було правомірною дією ЗАТ „ОФТТ". Згідно положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження його надання квартири № 605 „а" ОСОБА_1 та її дитини для проживання, тобто у володіння, слід розглядати як речове право ОСОБА_1 на чуже майно (ст. 395 ЦК України). Відповідно до ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право і на захист цього майна відповідно до положень глави 29 ЦК України. Таким чином, ОСОБА_1 вправі вимагати в судовому порядку виселення родини ОСОБА_3 з спірної квартири.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову судом враховано, на час надання квартири №605 „а в користування сімї ОСОБА_1 власником цієї квартири було ЗАТ „ОФТТ. За таких умов на цю квартиру не розповсюджується положення ст.ст. 45,48,52,64,65 ЖК УРСР та «Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов» на які посилюється позивач в обґрунтування своїх позивних вимог оскільки ці статті ЖК України регулюють правовідносини в будинках державного і суспільного житлового фонду. В цьому ж випадку , враховуючи правовий статус будинку (право колективної власності) право відношення по користуванню зазначеною квартирою № 605 „а регулюються главою 6 ЖК України (користування житловими приміщеннями в будинках приватного житлового фонду). Згідно положень ст. 156 п.2 ЖК УРСР вселення в квартиру №605а повнолітніх членів родини може мати місце зазначене рішенням власника квартири лише за згодою власника. Така згода відносно поселення родини ОСОБА_3 в спірній кімнаті правлінням ЗАТ «ОФТТ» не надавалося. Крім того ОСОБА_3 і її син не можуть вважатися членами родини ОСОБА_8 за час її життя, оскільки була зареєстрована по іншому адресу, тобто в квартири № 168, по вул. Щорса. 128 в м. Одеса, яка знаходиться в спільної власності (по 1/4 частини) членів родини позивачки. При цьому судом враховані також положення ст. 63 ЖК УРСР. рішення Конституційного суду України від 3 червня 1999 року по справі у справі за конституційними поданнями Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень пункту 6 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", частин четвертої і п'ятої статті 22 Закону України "Про міліцію" та частини шостої статті 22 Закону України "Про пожежну безпеку" (справа про офіційне тлумачення терміна "член сім'ї") і відповідно суд вважає, що позивачка хоча і могла знаходилась в дружних стосунках з ОСОБА_8, проте доказів, які б свідчили, що ОСОБА_3 була членом родини ОСОБА_8 (наймача спірного приміщення) не має. Крім того, в матеріалах справи знаходиться довідка по оплаті комунальних послуг по кв. № 605"а". яка спростовує твердження ОСОБА_3 про те, що вона сплачувала квартирну плату, оскільки всі борги були погашенні останньою в звязку з порушенням справи в суді. Щодо знаходження родини ОСОБА_3 на квартирному обліку по ЗАТ «ОФТТ», то суд виходить до висновку, що ОСОБА_3 на такому обліку по ЗАТ «ОФТТ» знаходиться не могла, так як не надала суду відповідних письмових доказів перебування на такому обліку, а з ЗАТ «ОФТТ» після приватизації в 2002 році наданою їй і членам її родини житла звільнилася і працювала в іншому підприємстві. Згідно довідки ЗАТ «ОФТТ» від 17.01.2008 року в період з 01.01.2006 р. до 01.03.2007 року яка небуть сплата комунальних платежів по спірній кімнаті не здійснювалась. ОСОБА_8 померла 30.10.2006 року. Не перебуваючи в трудових відносинах з ЗАТ „ОФТТ (власником квартири) і не будучи інвалідами внаслідок трудового

5

оліцтва, одержаного в період праці на ЗАТ „ОФТТ члени родини ОСОБА_3 не мають правових підстав щ поліпшення своїх житлових умов за рахунок ЗАТ „ОФТТ, оскільки ними була проведена зсиватизації квартири в будинку по вул. Щорса, 128 в м. Одеса, яка була надана фабрикою для ¦оліпшення житлових умов, а наступне поліпшення житлових умов родини ОСОБА_3 повинно иійснюватися в встановленому порядку за рахунок держави.

Таким чином, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, дозволяють задовольнити позов ОСОБА_1 в повному обсязі, і в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 повинно бути відмовлено

На підставі вищевикладеного, згідно ст.ст. 10, 11, 207, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст. 45, 48. 52, 63, 64, 65 ЖК УРСР, ст. ст. 310, 321, 383, 395, 396, 404 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Виселити з квартири № 605 „а", розташованої в будинку № 12, по вул. Старицького, в м. Одеса, без надання іншого приміщення, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3

Вселити в квартиру № 605 „а" в будинку № 12, по вул. Старицького, в м. Одеса - ОСОБА_1 та її неповнолітню доньку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

ГОЛОВУЮЧИЙ

ОСОБА_17