Справа № 444/1145/14 Головуючий у 1 інстанції: Ясиновський Р.Б.
Провадження № 22-ц/783/3706/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді Берези В.І., суддів: Бойко С.М., Штефаніци Ю.Г., за участю секретаря судового засідання: Брикайло М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 18 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, в інтересах якого діє представник ОСОБА_3, до Жовківської ДНК, треті особи: Зашківська сільська рада Жовківського району Львівської області, Відділ Держземагенства у Жовківському районі Львівської області, Жовківська РДА Львівської області, про визнання неправомірними дій та бездіяльності відповідача в цілому, визнання порушення відповідачем цивільного права позивача на доступ до інформації, визнання порушення відповідачем цивільного права позивача на спадщину, а саме права на земельну частку (пай) та права на земельну ділянку, визнання порушення відповідачем ч.1 ст.1, ст.14 Протоколу 12 Конвенції (дискримінація позивача), визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.05.2012 року, визнання недійсним сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЛВ 018965, виданий Жовківською РДА 21.12.2010 року, визнання недійсним дубліката заповіту, виданого Зашківською сільською радою 30.05.2011 року, визнання права на спадщину, визнання правовстановлюючим документом, що посвідчує це право, заповіт ОСОБА_4 від 06.06.2002 року, визнання права на земельну частку, визнання правовстановлюючим документом, що посвідчує це право, сертифікат на право приватної власності на землю серії ЛВ №121150, зобов`язання відповідача вчинити дію, а саме невідкладно скласти і видати позивачу свідоцтво про право на спадщину на підставі належних правовстановлюючих документів, визнання порушення відповідачем права позивача на мирне володіння своїм майном,-

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_2, в інтересах якого діє представник ОСОБА_3, до Жовківської ДНК, треті особи: Зашківська сільська рада Жовківського району Львівської області, Відділ Держземагенства у Жовківському районі Львівської області, Жовківська РДА Львівської області про визнання неправомірними дії та бездіяльність відповідача в цілому, визнання порушення відповідачем цивільного права позивача на доступ до інформації, визнання порушення відповідачем цивільного права позивача на спадщину, а саме права на земельну частку (пай) та права на земельну ділянку, визнання порушення відповідачем ст. 14, ч. 1 ст. 1 протоколу 12 Конвенції (дискримінація позивача), визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.05.2012 р., визнання недійсним сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ 018965, виданий Жовківською РДА 21.12.2010 р., визнання недійсним дублікату заповіту виданого Зашківською сільською радою 30.05.2011 р., визнання права на спадщину, визнання правовстановлюючим документом, що посвідчує це право, заповіт ОСОБА_4 від 06.06.2002 р., визнання права на земельну частку, визнання правовстановлюючим документом, що посвідчує це право, сертифікат на право приватної власності на землю серії ЛВ № 121150, зобов`язання відповідача вчинити дію, а саме невідкладно скласти і видати позивачу свідоцтво про право на спадщину на підставі належних правовстановлюючих документів, визнання порушення відповідачем права позивача на мирне володіння своїм майном - відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_2, просить таке скасувати як незаконне та необґрунтоване та ухвалити рішення по суті позовних вимог, яким задовольнити позовні вимоги повністю, визнати прямо або по суті порушення судом першої інстанції п.1 ст.6, ст.ст 13, 14 Конвенції та постановити окремі ухвали, якщо доводи апеляційної скарги знайдуть своє підтвердження.

В апеляційній скарзі зазначає про те, що суд неповно з`ясував обставини, що мають важливе значення для справи, наявна невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального та процесуального права. Суд першої інстанції невірно аргументував відсутність порушення прав позивача відповідачем на доступ до інформації, оскільки сам позивач не звертався до нотаріуса з жодним інформаційним запитом, з таким звертався безпосередньо представник, суд не звернув увагу на те, що за змістом доручення представник мав право представляти інтереси позивача ОСОБА_2 в частині нерухомого та рухомого майна йому належного. У доступі до спадкової справи представнику відмовлено. Суд невірно трактував про відсутність дискримінації з боку нотаріуса щодо представника, однак представник з позовом про порушення саме його прав не звертався. Суд не навів мотивів відсутності дискримінації стосовно позивача. Суд прийшов до невірного висновку, що дії відповідача не порушують прав позивача на спадщину. Правовстановлюючим документом є сертифікат, виданий 09.02.1996 року, який не міг бути заміненим іншим сертифікатом. Посилання суду на розпорядження РДА від 22.05.2001 р. № 352 «Про надання дозволу на проведення обміну сертифікату» є невірним, оскільки РДА не є законотворчим органом і не вправі вносити зміни в законодавство, таке розпорядження є нікчемне та являє собою ознаки злочину. Суд не звернув увагу на те, що дублікат заповіту є предметом службового підроблення, оскільки він відмінний від оригіналу заповіту. Невідповідність заміненого сертифіката порушує право позивача на мирне володіння своїм майном. Позивач позбавлений легітимних сподівань в майбутньому отримати земельну ділянку в натурі, такий не звертався з питанням заміни сертифікату, сертифікат слід визнати недійсним. Дублікат заповіту є наслідком службового підроблення, у такому немає посилання на первісний сертифікат. Видане нотаріусом свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є недійсним, оскільки складено на підставі сфальшованих документів. Спадкодавець заповідав позивачу земельну ділянку частку (пай) площею 1,51 га, з яких 1, 36 га ріллі та 0,15 га кормових угідь згідно сертифіката № 121150, саме ця ділянка повинна перейти до спадкоємця. Відповідач не мала наміру надати правовстановлюючі документи, що є ознаками дискримінації.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача апелянта ОСОБА_2 ОСОБА_3, який апеляційну скаргу підтримав, навів пояснення аналогічні доводам письмової апеляційної скарги, без участі інших учасників судового розгляду, які належним чином повідомлені про розгляд справи, однак до суду не з`явились без поважних причин, перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 05.11.2013 р. звернувся з інформаційним запитом до Жовківської держнотконтори, в якому просив надати йому інформацію, щодо того, коли він як представник зможе прибути в нотаріальну контору та зможе ознайомитися з матеріалами спадкової справи з можливістю її фотографування, а також просив надіслати йому копії спадкової справи № 439/2011.

Завідуючою нотаріальною конторою ОСОБА_5 у встановлені строки, 07.11.2013 р. за № 1562/01-16 надіслано відповідь на вказаний вище інформаційний запит, яким відмовлено представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3, з посиланням на ст. 8 Закону України «Про нотаріат», зокрема довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. Рекомендовано спадкоємцю по спадковій справі особисто звернутись з метою отримання інформації та копії документів.

В подальшому представник позивача ОСОБА_3, 26.03.2014 р. повторно звернувся до нотаріуса з подібним запитом та остання у встановлені строки, 02.04.2014 р., такому повторно відмовила у доступі до спадкової справи з аналогічних підстав, що і в листі від 07.11.2013 р.

З даного приводу представник позивача звертався із зверненнями щодо неправомірних дій, на його думку нотаріуса ОСОБА_5, в прокуратуру Жовківського району та Головне управління юстиції у Л/о.

У наданій відповіді Головного управлінням юстиції у Львівській області від 19.11.2013 р. № К-332/04 після проведеної перевірки за фактом такого звернення повідомлено про те, що нотаріус діяла з дотриманням ст. 8 ЗУ «Про нотаріат».

У наданій відповіді Прокуратури Жовківського району від 24.01.2014 р. за № 101/13 неправомірних дій нотаріуса не встановлено, зазначено, що ОСОБА_6 відповідно до вимог ч. 5 ст. 8 Закону України «Про нотаріат» вправі звернутися до нотаріуса особисто чи уповноваженою ним особою, якщо ці повноваження оформленні відповідно до чинного законодавства.

Окрім того, судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, зокрема з свідоцтва про смерть, ОСОБА_7 (спадкодавець) помер - 04.02.2010 року.

Із спадкової справи № 439 /2011 Жовківської державної нотаріальної контори вбачається, що 25.07.2011 року із заявою про спадкування після смерті ОСОБА_7 звернувся ОСОБА_2, в якій зазначено про спадкування права на земельну частку (пай) площею 1,51 га, що перебуває у власності ПСП «Світанок», Зашківської сільської ради. До заяви подано дублікат заповіту, який посвідчено від імені ОСОБА_8 06.06.2002 року та зареєстрованого за № 18. В заповіті зазначено, що такий видано замість втраченого заповіту, посвідченого 06.06.2002 року Зашківською сільською радою. З тексту дублікату заповіту вбачається, що ОСОБА_8 заповів належне йому право на земельну частку (пай) площею 1,51 га, що знаходиться на території Зашківської сільської ради, синові ОСОБА_2. Такий не змінено і не скасовано.

Із наявного у справі заповіту від 06.06.2002 р. вбачається, що ОСОБА_8 розпорядився своїм майном, а саме належну йому земельну ділянку по сертифікату на право приватної власності на землю серії ЛВ № 121150, виданого Зашківської с/р 09.02.1996 р., заповів своєму сину ОСОБА_9 /а.с. 9 т.1/.

Із сертифікату серії ЛВ №121150, виданого 9.02.1996 року, про право приватної власності на землю (середню земельну частку) вбачається, що такий видано на середню частку площею 1,51 га Зашківською сільською радою на ім`я ОСОБА_8. В сертифікаті зазначено, що такий є документом, який передбачено ст. 6.10 Програми приватизації майна і землі в агропромисловому комплексі Львівської області (затверджена ухвалою Львівської обласної ради народних депутатів 3277 від 1 лютого 1993 року) /а.с. 56 т.1/.

Зі сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 018965, який видано на ім`я ОСОБА_8 на підставі розпорядження голови Жовківської райдержадміністрації № 352 від 22.05.2001 року вбачається, що йому належить земельна частка (пай) площею 1,51 га, яка перебуває в колективній власності ПСП «Світанок», вартістю 15964,61 грн. /а.с.205 т.1/.

Сертифікат зареєстровано 13.12.2010 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 5760 та видано 21.12.2010 року.

Управлінням Держкомзему в Жовківському районі 23.12.2010 року видано і витяг з книги реєстрації сертифікатів про право на земельну частку (пай), в якому зазначено, що сертифікат на земельну частку (пай) зареєстровано в книзі за № 5760. Вартість частки становить 15964 грн. 61 коп.

Жовківською державною нотаріальною конторою 31.05.2012 року ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину, де зазначено, що таке видано спадкодавцю відповідно до заповіту, посвідченого Зашківською сільською радою 06.06.2002 року і спадщина складається з права на земельну частку (пай) площею 1,51 га, що перебуває у власності ПСП «Світанок» Жовківського району і належало померлому на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай), виданого Жовківською райдержадміністрацією 21.12.2010 року та зареєстрованого в книзі реєстрів сертифікатів 23.12.2010 року за № 5760. Вартість спадкового майна становить 15964 грн. 61 коп. /а.с.14 т.1/.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вказав про те, що відповідач нотаріус ОСОБА_5 жодним чином не порушила право позивача ОСОБА_2 на доступ до інформації чи можливість ознайомитися з матеріалами спадкової справи, сам позивач до нотаріуса не звертався з жодним запитом, тому відсутній факт дискримінації щодо такого.

Щодо вимог позивача, які стосуються спадкових прав позивача на земельну частку (пай), а саме про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.05.2012 року, визнання недійсним сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЛВ 018965, виданого Жовківською РДА 21.12.2010 року, визнання недійсним дубліката заповіту, виданого Зашківською сільською радою 30.05.2011 року, визнання права на спадщину, визнання правовстановлюючим документом, що посвідчує це право, заповіт ОСОБА_4 від 06.06.2002 року, визнання права на земельну частку, визнання правовстановлюючим документом, що посвідчує це право, сертифікату на право приватної власності на землю серії ЛВ №121150, та зобов`язання відповідача-нотаріуса вчинити дію, а саме невідкладно скласти і видати позивачу свідоцтво про право на спадщину на підставі належних правовстановлюючих документів, а також визнання порушення відповідачем права позивача на мирне володіння своїм майном, суд першої інстанції зазначив про те, що відповідно до статті 8 Указу Президента України від 8 серпня 1995 p. N 720 (720/95) «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» постановою Кабінет Міністрів України від 12 жовтня 1995 p. N 801 затверджено відповідну форму сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). А тому зробив висновок про те, що до нотаріальної контори подавався саме такий сертифікат, спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 скористався своїм правом на спадкування земельної частки (паю) площею 1,51 умовних кадастрових гектарів відповідно до сертифікату серії ЛВ № 121150, виданого Зашківською сільською радою на ім`я спадкодавця ОСОБА_8, який в послідуючому правомірно було обміняно Жовківською райдержадміністрацією на сертифікат зразка, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 р. № 801 та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів про право на земельну частку (пай) за № 5760. Про спадкування права на земельну частку (пай) згідно цього сертифікату звернувся до нотаріальної контори спадкоємець позивач ОСОБА_10, та такий отримав свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво видано на законних підставах, нотаріусом не порушено право спадкоємця на спадкування земельної частки площею 1,51 умовних кадастрових гектарів.

З висновами суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтересі фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Частиною 2 статті 16 ЦК України передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів. Цією частиною також передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 238 ЦК України, представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Відповідно до ст. 244 ЦК України, представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може грунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до ст. 1004 ЦК України, повірений зобов'язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення.

Відповідно до вимог ст. 8 ЗУ «Про нотаріат», нотаріальна таємниця - сукупність відомостей, отриманих під час вчинення нотаріальної дії або звернення до нотаріуса заінтересованої особи, в тому числі про особу, її майно, особисті майнові та немайнові права і обов'язки тощо. Нотаріус зобов'язаний зберігати нотаріальну таємницю, навіть якщо їх діяльність обмежується наданням правової допомоги чи ознайомленням з документами і нотаріальна дія або дія, яка прирівнюється до нотаріальної, не вчинялась. Особи, винні в порушенні нотаріальної таємниці, несуть відповідальність у порядку, встановленому законом.

Довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. У разі смерті особи чи визнання її померлою такі довідки видаються спадкоємцям померлого. У разі визнання особи безвісно відсутньою опікун, призначений для охорони майна безвісно відсутнього, має право отримувати довідки про вчинені нотаріальні дії, якщо це необхідно для збереження майна, над яким встановлена опіка. Витяг зі Спадкового реєстру про наявність складеного заповіту видається тільки заповідачу, а після смерті заповідача - будь-якій особі, яка пред'явила свідоцтво про смерть або інший документ, що підтверджує факт смерті заповідача (одного із заповідачів).

Відповідно до ч.2 ст. 2 ЗУ «Про доступ до публічної інформації», цей Закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб'єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» не вважаються дискримінацією дії, які не обмежують права та свободи інших осіб і не створюють перешкод для їх реалізації, а також не надають необгрунтованих переваг особам та/або групам осіб за їх певними ознаками, стосовно яких застосовуються позитивні дії.

Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власниками земельних ділянок (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку(пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Як вбачається із доручення від 04.10.2013 р., виданого ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_3, останній уповноважений на представлення інтересів ОСОБА_2 з приводу будь-якого нерухомого та рухомого майна, належного ОСОБА_2 на праві приватної власності у всіх державних та комунальних органах, підприємствах, установах, організаціях на території України, в органах місцевого, самоврядування, в будь-яких державних і недержавних органах та установах, підприємствах незалежно від форм власності та підпорядкування, перед усіма фізичними та юридичними особами, в тому числі органах нотаріату, у т.ч. у відповідних територіальних органах державної реєстраційної служби України, у відповідному бюро технічної інвентаризації, відповідних експертних установах (організаціях, підприємствах), у відповідних територіальних органах Державного земельного кадастру України, з будь-яких питань, що будуть стосуватися замовлення, виготовлення та отримання технічної документації, правовстановлюючих документів на належне ОСОБА_2 на території України нерухоме майно, в тому числі стосовно земельної частки (паю), отриманої ним по спадщині (Свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 31.05.2012 року за №1242 с), а саме з приводу отримання свідоцтва про право власності на дану земельну частку (пай) чи будь-якого іншого документа, що буде підтверджувати право власності на згадану земельну частку…/а.с. 15т.1 /.

Як видно з матеріалів справи, за зверненнями представника позивача ОСОБА_6 щодо неправомірних, на його думку, дій нотаріуса до органу юстиції та прокуратури, цими органами проведено перевірку, за наслідками якої порушень у діях нотаріуса не виявлено /а.с. 39, 164 т.1/.

Так, у наданій відповіді Прокуратури Жовківського району від 24.01.2014 р. за № 101/13 зазначено, що ОСОБА_6 відповідно до вимог ч. 5 ст. 8 Закону України «Про нотаріат» вправі звернутися до нотаріуса особисто чи уповноваженою ним особою, якщо ці повноваження оформленні відповідно до чинного законодавства. ОСОБА_3 не є спадкоємцем по спадковій справі до майна померлого ОСОБА_7. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про нотаріат» нотаріуси повинні дотримуватись таємниці нотаріальних дій. Довідки про вчинені нотаріальні дії та документи видаються тільки громадянам та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялась нотаріальна дія. На письмову вимогу суду, прокуратури, органів дізнання і слідства довідки про вчинені нотаріальні дії та документи видаються у звязку з кримінальними, цивільними або господарськими справами, що знаходяться у їх провадженні /а.с.164 т.1/.

Як видно з спадкової справи, надісланої до суду першої інстанції на запит суду /а.с.57/, усі документи, які стосуються оформлення права на спадщину за заповітом ОСОБА_7, особисто подавав спадкоємець, позивач ОСОБА_2 Ним же подано і заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, ним же отримано дублікат заповіту, що підтверджує запис № 37 у журналі обліку нотаріальних дій Зашківської Сільської ради з зазначенням паспортних даних саме отримувача ОСОБА_2 /а.с.96-97 т.2/, державним нотаріусом вчинено усі нотаріальні дії відповідно до інструкції з вчинення нотаріальних дій, тому суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що відповідачем Жовківською держнотконторою не порушені права позивача на доступ до інформації.

Як видно з інформаційних запитів, підписаних позивачем, поданих його представником ОСОБА_3 від 5.11.2013 р. та 26.03.2014 р. /а.с.17, 20 т.1/, адресованих Жовківській держнотконторі, такий, ОСОБА_3, зазначав про те, що поверхнево ознайомився з матеріалами спадкової справи, виявив, на його думку, суперечливість у таких, тому просив надіслати запитувану ним інформацію з нотконтори рекомендованим чи цінним листом.

У відповідь на зазначені запити зав. Жовківською ДНК надано відповідь від 07.11.2013 р., з якою і не погоджується представник позивача про те, що нотаріус зобов`язаний дотримуватись таємниці вчинення нотаріальних дій відповідно до ст. 8 ЗУ «Про нотаріат», та спадкоємцю по спадковій справі необхідно особисто звернутись в нотконтору для отримання інформації та копії документів.

З огляду на те, що запитувана інформація надійшла до ДНК в письмовому вигляді з вимогою надіслати відповідь та документи, нотаріус вірно вказала про те, що у такий спосіб матеріали нотаріальної справи як такі, що містять таємницю нотаріальної дії, надаються за особистим зверненням спадкоємця.

Закон України «Про нотаріат», зокрема і ст.8 Закону, не містить норми щодо пересилання будь-яких документів на запити, які надійшли у такий же спосіб, шляхом надіслання поштою.

Окрім того, відповідно до п. 5 Указу Президента України «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року № 720 720/95 передбачено видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка.

Відповідно до розпорядження голови Жовківської райдержадміністрації від 22.05.2001 року № 352 «Про надання дозволу на проведення обміну сертифікату» старий зразок сертифікату, який вказаний в заповіті ОСОБА_8, було змінено на новий зразок сертифікату серії ЛВ № 018965 і виданий на ім`я ОСОБА_8 в зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів за № 5760/а.с109 т.2/.

За клопотанням Зашківської сільської ради було постановлено розпорядження голови Жовківської РДА від 07.09.2012 року № 630 «Про внесення змін в пункти додатку до розпорядження голови РДА від 14.08.2009 року № 619 «Про затвердження технічної документації із землеустрою, змінивши в пункті додатку прізвище ОСОБА_7 на прізвище «Кухар Ярослав Теодорович» /а.с208 т.1/.

Саме тому спадкові права позивача оформлено за цим сертифікатом, який змінений на новий зразок. Як у сертифікаті старого зразка /а.с.56 т.1 /, так і у новому /а.с.205 т.1 / зазначено, що ОСОБА_8 належить право на земельну частку (пай) розміром 1,51 га. Саме такого розміру земельна частка /пай/ вказана і у свідоцтві про право на спадщину виданого ОСОБА_2 /а.с.14 т.1/.

Вищезазначене розпорядження Жовківської райдержадміністрації від 22.05.2001 року № 352 «Про надання дозволу на проведення обміну сертифікату», яке представник позивача апелянта вважає незаконним та сфальшованим, ніким не оскаржувалось та є чинним /а.с.109.т.2/.

Наведене спростовує доводи апелянта щодо незаконності та необгрунтованості рішення суду першої інстанції як щодо вирішених вимог про порушення прав позивача в доступі до інформації, так і вимог, які стосуються спадкових прав позивача на земельну частку (пай).

Покликання апелянта на порушення прав позивача не знайшли свого підтвердження і у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Рішення суду відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для задоволення апеляційної скарги на рішення немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.ст. 314, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 18 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів подачею касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Береза В.І.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_11