ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №636/2869/13-ц
№2/636/11/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 року м.Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Панаід І.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Зайцевої Т.Г., Левчук К.С., Гамоліної О.В., Шикової К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: приватний нотаріус Чугуївського міського нотаріального округу ОСОБА_4, орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Чугуївської міської ради, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_5, про захист прав споживачів, визнання договорів недійсними, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до Чугуївського міського суду Харківської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», в якій, з урахуванням уточнень, просили суд:

-визнати недійсним Іпотечний договір № 806/2-27/1-2/7-030 від 21 грудня 2007 року, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1;

-зняти заборону відчуження квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, накладену на підставі іпотечного договору, укладеного між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 21.12.2007 року приватним нотаріусом Харківської області ОСОБА_4 № 2710, виключивши відповідний запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна;

-вилучити з Державного реєстру іпотек запис про заборону відчуження квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, внесеного 21.12.2007 року приватним нотаріусом Харківської області ОСОБА_4 за № 2711;

-визнати протиправними дії ПАТ «Укрсоцбанк» щодо передання даних про ОСОБА_1 третім особам без її згоди, в тому числі TOB «КредитЕкспрес ОСОБА_6Ел.Сі» за Договором від 31.07.2013 року;

-зобов'язати ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Чугуївського відділення повернути ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 оригінали правовстановлюючих документів на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1;

-визначити порядок виконання судового рішення у разі набрання законної сили шляхом подання його копії до реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Харкові для зняття заборони і вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запису за № 2711 внесеного 21.12.2007 року приватним нотаріусом Харківської області ОСОБА_4 щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1, внесеного на підставі іпотечного договору № 806/2-27/1-2/7-030 від 21 грудня 2007 року.

ОСОБА_5 звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з позовною заявою в якості третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору, в якій, з урахуванням уточнень просив:

-визнати недійсним договір кредиту, укладений між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» № 806/1-27/1-2/7-038 від 21 грудня 2007 року;

-визнати недійсним Іпотечний договір № 806/2-27/1-2/7-030 від 21 грудня 2007 року, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1.

В обґрунтування позовної заяви, а також позовної заяви третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору учасники вказали на те, що іпотечний договір порушує права неповнолітньої дитини оскільки був укладений без отримання згоди органу опіки та піклування, передача відповідачем даних, які є банківською таємницею суперечить Закону України «Про захист персональних даних», укладення дружиною кредитного договору, який не є дрібною побутовою угодою, без отримання згоди чоловіка не узгоджується з вимогами сімейного законодавства України. Із вказаних підстав просили позовні вимоги та вимоги третьої особи задовольнити. В судовому засіданні позивачі, їх представник, третя особа з самостійними вимогами на предмет спору та її представник надали пояснення відповідно до викладеного вище, наполягали на задоволенні заявлених ними вимог.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість, вважав, що під час укладення кредитного договору та договору іпотеки вимоги законодавства України було дотримано, відомостей про реєстрацію і проживання неповнолітньої дитини в житловому приміщенні, яке було передано в іпотеку, не було, а отже не було й необхідності узгоджувати дане питання з органом опіки та піклування. По суті позову та заяви третьої особи з самостійними вимогами надав письмові заперечення, які долучені до матеріалів справи. Крім того, подав заяву про застосування строків позовної даності, а також заяву про накладення арешту на квартиру, у разі визнання судом недійсним іпотечного договору (т.1 а.с.208,209).

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору подали письмові заяви про розгляд справи без їх участі, приватний нотаріус Чугуївського міського нотаріального округу ОСОБА_4 проти вимог заперечувала, посилаючись на те, що спірні кредитний договір та договір іпотеки було укладено в порядку визначеному законодавством, що не передбачає отримання згоди чоловіка у разі отримання кредиту дружиною, а також посилаючись на наявність довідки, згідно якої на момент укладення договору іпотеки квартири АДРЕСА_2, неповнолітні особи у даній квартирі зареєстровані не були (т.1 а.с.118, т.2 а.с.3).

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, свідків, дослідивши письмові докази, приходить до наступного висновку.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до заяви від 12.12.07р. ОСОБА_1 звернулась до начальника Чугуївського відділення ХОФ АКБ «Укрсоцбанк» для отримання споживчого кредиту на поточні потреби у сумі 35 000 доларів США строком на 180 місяців (т.1 а.с.82). Заявою від 21.12.2007р. ОСОБА_1 дала згоду на збір, використання і поширення інформації щодо неї через Бюро кредитних історій відповідно до Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» (т.1 а.с.158).

Згідно свідоцтва про одруження серія 1-ВЛ №159489 ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (після одруження ОСОБА_1В.) перебувають у шлюбі з 03.08.2002року (т.1 а.с.21).

Відповідно до договору кредиту №806/1-27/1-2/7-038 від 21 грудня 2007 року відповідач по справі ПАТ «Укрсоцбанк» надав позивачу ОСОБА_1 у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 35 000, 00 доларів США з кінцевим терміном повернення 10 грудня 2022року. Кредит було надано під заставу нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3. Майновими поручителями за даним договором кредиту виступили ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які в день укладання кредитного договору передають в іпотеку трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_3, що вбачається з положень пунктів 1.1.-1.3. кредитного договору (т.1 а.с.9-14). 21 грудня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір №806/2-27/1-2/7-030, відповідно до умов якого іпотекодавці позивачі по справі передали в іпотеку відповідачу ПАТ «Укрсоцбанк» належну їм на праві власності квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (т.1 а.с.17-20, т.1 а.с.159).

Як вбачається з форми А (т.1 а.с.136, 240а), ОСОБА_7 зареєстрована та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 09.07.1997року, разом з нею зареєстрований і проживає її син ОСОБА_8, 02.03.2000року народження. ОСОБА_5, згідно наданих відповідачем відомостей КЖРЕП м.Чугуєва станом на 18.12.2007року, проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_9, 1948р.н. (т.1 а.с.160). Аналогічні відомості представлені й представником ОСОБА_5, що вбачається з форми А, згідно якої ОСОБА_5 з 29.01.02 року зареєстрований за місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з батьком ОСОБА_9 (т.2 а.с.100-101).

Проаналізувавши надані сторонами письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд зазначає, що оспорюваний кредитний договір було укладено між ПАТ «Укрсоцбанк» і ОСОБА_1 в порядку, передбаченому чинним законодавством, яке не містить вимог щодо отримання згоди чоловіка на укладення договору кредиту його дружиною. Як вбачається з приписів п.25 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.12р. «..положення статті 65 Сімейного кодексу України щодо порядку розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів». Крім того, ОСОБА_5 було надано згоду на укладення спірного кредитного договору, що підтверджується його заявою, копія якої знаходиться в матеріалах справи (т.1.а.с.156). Твердження ОСОБА_5, що підпис на даній заяві було виконано не ним суд не приймає, оскільки належних доказів на підтвердження таких обставин суду представлено не було. При цьому судом були створені необхідні умови для доведення заперечень ОСОБА_5, зокрема призначено судову почеркознавчу експертизу, однак матеріали справи було повернуто суду без виконання даної ухвали у звязку з ненаданням експерту необхідних матеріалів для її проведення (т.1 а.с.235, 247). Таким чином, вимоги ОСОБА_5 щодо визнання недійсним кредитного договору задоволенню не підлягають.

Даючи оцінку спірному договору іпотеки суд приходить до наступного.

21 грудня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір №806/2-27/1-2/7-030, відповідно до умов якого іпотекодавці позивачі по справі передали в іпотеку відповідачу ПАТ «Укрсоцбанк» належну їм на праві власності квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

Згідно відомостей, наданих виконавчим комітетом Чугуївської міської ради, дозволу на передачу в іпотеку квартири, за адресою: АДРЕСА_4 орган опіки та піклування не надавав (т.1 а.с.129, т.2 а.с.60).

Відповідно до ч.4 ст.29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків, або одного з них, з ким вона проживає. Як вбачається з форми А на імя ОСОБА_1, ОСОБА_8, 2000року народження, був зареєстрований за адресою іпотечної квартири разом зі своєю матірю. Це підтверджується й відомостями з форми А на імя ОСОБА_5 батька неповнолітного ОСОБА_8, за якими ОСОБА_5 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, однак даних щодо реєстрації його сина ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_5 форма А не містить. Відповідно до довідки КЖРЕП м.Чугуєва від 05.05.11р. ОСОБА_8, 2000р.н., проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4 з 25 червня 2000р. і зареєстрований за вказаною адресою (т.1 а.с.21), що також узгоджується з відомостями, наданими КЗОЗ «Чугуївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» (т.2 а.с.99), Чугуївською гімназією №5 (т.2 а.с.102). Зважаючи на вищенаведені письмові докази, а також керуючись положеннями ч.4 ст.29 ЦК України, суд не приймає надану відповідачем в якості заперечень довідку КЖРЕП м.Чугуєва від 22.11.07р., яка була видана на імя ОСОБА_3, згідно якої склад сімї в АДРЕСА_6 становить три особи: ОСОБА_3, його дружина ОСОБА_2, 1949р.н., дочка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 (т.1 а.с.157) і приходить до висновку, що на момент укладення спірного договору іпотеки в квартирі проживав та був зареєстрований неповнолітній ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6. Суд також критично оцінює покази свідка ОСОБА_10, яка вказала, що на момент видачі довідки КЖРЕП м.Чугуєва від 22.07.07р. дитина не була зареєстрована в спірній квартирі. При цьому суд виходить з того, що обставини справи мають підтверджуватись належними доказами, а покази даного свідка спростовуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами, зокрема первинними документами щодо обліку осіб форма А на імя ОСОБА_1 - матері неповнолітнього ОСОБА_5, а тому суд враховує відомості, що містяться саме в цьому документі. Покази свідка ОСОБА_11, ОСОБА_12 стосуються процедури оформлення довідок щодо складу сімї, відомостей щодо реєстрації та проживання ОСОБА_5 в квартирі за адресою: АДРЕСА_4 такі покази не спростовують, покази свідка ОСОБА_4 ґрунтуються на документах, що були представлені приватному нотаріусу під час укладання оскарженого договору іпотеки, а не на первинних документах щодо реєстрації та місця проживання неповнолітнього ОСОБА_8 Приватного нотаріуса було введено в оману щодо осіб, які мали право користування переданою в іпотеку квартирою, зокрема шляхом надання недостовірних відомостей про відсутність прав неповнолітньої дитини на користування даним житлом, а тому покази свідка ОСОБА_4 не враховуються судом. Інших належних доказів на спростування обставин реєстрації і проживання неповнолітнього ОСОБА_8 в квартирі на момент укладення спірного договору іпотеки представником відповідача представлено не було, клопотань щодо витребування таких доказів ним не заявлялось, а суд, відповідно до положень статті 11 ЦПК України, позбавлений можливості самостійно витребувати відповідні докази.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до положень ст.12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей" ( в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей. Для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав і охоронюваних законом інтересів дітей при наданні згоди на вчинення правочинів щодо належного дітям нерухомого майна.

Частиною 3 ст.17 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятись від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватись від імені дитини порукою, видавати зобов'язання.

Недотримання цієї вимоги є підставою для визнання договору недійсним.

Роз'яснюючи вказані норми закону Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.44 постанови №5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" зазначив, що суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору.

Частиною 2 ст. 177 СК України передбачено, що батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти правочини щодо їх майнових прав, до яких належить й право користування, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації.

За приписами ст.12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей" попередня згода органів опіки і піклування для здійснення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна є обов'язковою не тільки тоді, коли дитина має право власності на це майно, а і тоді, коли вона має право користування ним.

Судом встановлено і підтверджено виконавчим комітетом Чугуївської міської ради, що попередня згода на передачу в іпотеку житла, право користування на яке має малолітній ОСОБА_8, 2000року народження, органом опіки та піклування не надавалась.

Позбавлення права користування житлом малолітнього ОСОБА_8 призведе до його безпритульності. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.154 СК України батьки мають право на самозахист своєї дитини, повнолітніх дочки та сина. Батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень.

За таких обставин, договір іпотеки спірної квартири, як такий, що вчинений з порушенням вимог ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», ст.17 Закону України «Про охорону дитинства», ст.177 Сімейного кодексу України і моральних засад суспільства, суд визнає недійсним з підстав, передбачених ч.1 ст.215, ч.1 ст.203 ЦК України.

Відносини, повязані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Розділом другим цього Закону визначено органи реєстрації прав.

Позовна заява, з огляду на приписи статті 16 ЦК України щодо способу захисту цивільних прав та інтересів, не містить обґрунтування вимог щодо зняття заборони відчуження квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом виключення відповідного запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, вилучення з Державного реєстру іпотек запису про заборону відчуження вказаної квартири, позивачами не зазначено орган, який повинен вчинити ці дії, такий орган не залучено до участі у справі у якості відповідача, а тому в задоволенні таких вимог суд вважає за необхідне відмовити. Разом з тим, вказані обставини не є перешкодою для здійснення відповідних записів у державному реєстрі, оскільки, згідно ст. 17 Закону України «Про іпотеку» визнання іпотечного договору недійсним є підставою для припинення іпотеки, відомості про що підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Вимоги позивачів щодо визнання неправомірними дій відповідача з передачі даних про ОСОБА_1 третім особам без її згоди, в тому числі TOB «КредитЕкспрес ОСОБА_6Ел.Сі» за Договором від 31.07.2013 року, не підлягають задоволенню з огляду на положення статті 61 Закону України «Про банки і банківську діяльність», згідно частини 3 якої банк має право надавати інформацію, яка містить банківську таємницю, приватним особам та організаціям для забезпечення виконання ними своїх функцій або надання послуг банку відповідно до укладених між такими особами (організаціями) та банком договорів. Порушення ж, на думку ОСОБА_1, її прав та інтересів вказаним субєктом господарювання підлягає захисту шляхом предявлення позову саме до цієї особи, а не до ПАТ «Укрсоцбанк».

Вимоги про зобов'язання ПАТ «Укрсоцбанк» повернути ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 оригінали правовстановлюючих документів на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, не підлягають задоволенню з огляду на приписи статті 3 ЦПК України, згідно якої захисту підлягає лише невизнане, порушене або оспорювань право. Оскільки на час розгляду справи в суді доказів відмови ПАТ «Укрсоцбанк» у поверненні позивачам правовстановчих документів на квартиру суду не представлено, то захист даного права є передчасним, а отже в його задоволенні належить відмовити.

Вимоги позивачів про визначення порядку виконання судового рішення шляхом подання його копії до реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Харкові не можуть бути задоволенні судом, оскільки порядок виконання судового рішення визначений Законом України «Про виконавче провадження» і додаткового визначення безпосередньо в судовому рішенні не потребує. Такі вимоги не відповідають способу захисту порушеного права, встановленого в статті 11 ЦК України.

У відповідності до частини 4, 5 статті 261 Цивільного кодексу України, у разі порушення цивільного права або інтересу неповнолітньої особи позовна давність починається від дня досягнення нею повноліття. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оскільки позовні вимоги ґрунтуються на обставинах порушення прав неповнолітньої дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, а також зважаючи, що строк виконання за договором кредиту визначено 10 грудня 2022 року, суд не вбачає підстав вважати пропущеним строк позовної давності, а отже заява відповідача про застосування позовної давності не може бути задоволена судом, і не має підстав для задоволення заяви позивачів про його поновлення (т.2. а.с.64).

ПАТ «Украсоцбанк» заявив про накладення арешту на вказану іпотечну квартиру в порядку ст. 1057-1 ЦК України, за якою визнаючи недійсним договір застави, який забезпечував виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором, суд за заявою кредитодавця накладає арешт на майно, яке було предметом застави. Такий арешт підлягає зняттю після виконання зобов'язання повернути кредитодавцю кошти за кредитним договором, а у разі визнання кредитного договору недійсним - після виконання зобов'язання повернути кредитодавцю кошти в розмірі, визначеному судом відповідно до частини першої цієї статті.

Однак, оскільки вказаною нормою ЦК був доповнений законом України N 5405-VI від 02.10.2012 року, тобто після укладення договору іпотеки № 806/2-27/1-2/7-030 від 21 грудня 2007 року, то вказаний закон відповідно до ст. 58 Конституції України не має зворотної дії в часі. Тому передбачений ст. 1057-1 ЦК України арешт у даній справі не може бути застосований і у задоволенні заяви Банку необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 4, 8, 10, 11, 15, 57-60, 169, 209, 212-215, 223 Цивільного процесуального кодексу України, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: приватний нотаріус Чугуївського міського нотаріального округу ОСОБА_4, орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Чугуївської міської ради, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_5, про захист прав споживачів, визнання договорів недійсними, а також позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_5, - задовольнити частково.

Визнати недійсним Іпотечний договір № 806/2-27/1-2/7-030 від 21 грудня 2007 року, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1.

В іншій частині в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, а також позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_5, - відмовити.

Заяви Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про застосування строків позовної даності, а також про накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_7, - залишити без задоволення.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_5 судовий збір у сумі 214,60 грн. (двісті чотирнадцять гривень 60 коп.) в рівних частках по 107,30 грн. на користь кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя