АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/162/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 Савенко В. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоФетісової Т. Л.
суддівЗахарової А. Ф. , Качана О. В.
при секретаріВосколович Ж. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на заочне рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26 листопада 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» про повернення депозитного вкладу,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаним позовом, яким просив, з урахуванням уточнення позовних вимог, визнати протиправною відмову ПАТ «ВіЕйБі Банк» повернути йому грошовий вклад; зобов'язати ПАТ «ВіЕйБі Банк» повернути позивачу вклад у сумі 7676,67 доларів США; зобов'язати ПАТ «ВіЕйБі Банк» відшкодувати позивачу матеріальні збитки у вигляді втраченого доходу по ставці 12% річних від суми 7676,67 доларів США у розмірі 300,34 доларів США; 3% річних у сумі 75,08 доларів США; моральну шкоду в сумі 4000,00 грн.; транспортні витрати на поїздку у відділення банку в сумі 92,42 грн.

В обґрунтування зазначає, що 12.05.2014 ОСОБА_6, як вкладник, та ПАТ «ВіЕйБі Банк» (відділення №46 у м. Золотоноша Черкаської обл.), як банк, уклали договір банківського вкладу №790039/2014 (в доларах США) на строк один місяць з можливістю його пролонгації на загальну суму 6876,00 доларів США під 12% річних. Для обліку відсотків по цьому договору банківського вкладу між ПАТ «ВіЕйБі Банк» (відділення №46 у м. Золотоноша Черкаської обл.), як банком, та ОСОБА_6, як вкладником, 12.05.2014 укладено договір банківського вкладу на вимогу «для виплат» №1372 в доларах США з виплатою 0,1% річних. Письмовою вимогою від 01.07.2014 позивач просив банк закрити рахунок та повернути йому суму депозитного вкладу, однак відповідач добровільно банківський вклад та нараховані відсотки не повернув, що й стало фактичною підставою для звернення з цим позовом до суду.

Заочним рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26.11.2014 позов задоволено та стягнуто з ПАТ «ВіЕйБі Банк» на користь ОСОБА_6 банківський вклад в сумі 7676,67 доларів США; у задоволенні решти вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальних збитків у виді упущеної вигоди за термін прострочення у сумі 340,72 доларів США, стягнення 3% річних у сумі 85,18 доларів США та моральної шкоди в сумі 4000,00 грн., позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на безпідставність відповідних висновків суду, просить апеляційний суд змінити заочне рішення в частині відмови у задоволенні зазначених вище позовних вимог. В обґрунтування апелянт вказує на те, що позивач має право на відшкодування матеріальних збитків від втрати вигоди в розмірі 12% річних (ставка депозитного договору) за термін прострочення з вини банку в силу ст. 615 ЦК України; 3% річних від простроченої суми як наслідок порушення відповідачем строків виконання його грошового зобов'язання згідно ст. 625 ЦК України; наявність у апелянта душевних страждань внаслідок порушення його права власності, що погіршило його фінансовий стан та перешкодило сімейним планам. Зазначених обставин суд першої інстанції не врахував.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав та мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з банку на користь позивача, як вкладника, суми депозитного вкладу, суд першої інстанції виходив із того, що банк порушив свої зобов'язання за депозитним договором та не повернув на вимогу вкладника, пред'явлену у встановленому порядку, депозитні кошти.

Колегія суддів в цілому погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що, встановивши дійсні обставини справи, суд дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалив у справі законне і обґрунтоване рішення у зазначеній частині позовних вимог.

Одночасно колегія суддів враховує, що рішення суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку в лише частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальних збитків у виді упущеної вигоди за термін прострочення у сумі 340,72 доларів США (фактично мова йде про відсотки по договору банківського вкладу), стягнення 3% річних у сумі 75,08 доларів США та моральної шкоди в сумі 4000,00 грн.

Згідно положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.215 ЦПК України мотивувальна частина рішення суду має містити мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, бере до уваги або відхиляє докази, застосовує зазначені в рішенні нормативно-правові акти.

Колегія суддів вважає, що зазначеним вимогам законодавства оскаржене заочне рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальних збитків від втрати вигоди (фактично - відсотків по банківському вкладу) за термін прострочення, трьох відсотків річних від простроченої суми та моральної шкоди, не відповідає. Так судом не зазначено мотивів з яких він виходив, відмовляючи у задоволенні зазначених позовних вимог.

При розгляді справи встановлено, що 12.05.2014 ОСОБА_6, як вкладник, та ПАТ «ВіЕйБі Банк» (відділення №46 у м. Золотоноша Черкаської обл.), як банк, уклали договір банківського вкладу №790039/2014 (в доларах США) (а.с.3) з відкриттям рахунку НОМЕР_1, п.1.5 якого передбачено, що на вклад нараховуються 12% річних виключно на перший строк дії вкладу. Ця ставка може бути змінена у випадку переукладення договору на новий строк на умовах, зазначених у Правилах відкриття та обслуговування вкладних та поточних рахунків фізичних осіб в ПАТ «ВіЕйБі Банк». Пунктом 1.7 цього договору передбачено, що датою вимоги вкладником вкладу є 12.06.2014. Датою вимоги вкладником пролонгованого вкладу - дата, що співпадає з першим днем по закінченні кожного наступного строку від дати укладення договору.

Також 12.05.2014 ОСОБА_6, як вкладник, та ПАТ «ВіЕйБі Банк» (відділення №46 у м. Золотоноша Черкаської обл.), як банк, уклали договір банківського вкладу на вимогу «для виплат» №1372 (а.с.4), згідно п.1.4 якого на вклад нараховуються 0,1% річних; п.1.5 - датою вимоги вкладником вкладу на вимогу є перша вимога вкладника з урахуванням умов Правил відкриття та обслуговування вкладних та поточних рахунків фізичних осіб в ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Відповідно до виписки (а.с.45) з вкладного (депозитного) рахунку по договору банківського вкладу №790039/2014 від 12.05.2014 на депозитний рахунок позивача внесено 7776,67 доларів США. Проте позовні вимоги позивачем заявлено про стягнення 7676,67 доларів США.

Згідно вимоги від 01.07.2014 позивач просив банк повернути йому депозитний вклад. Зазначену вимогу згідно відповідного поштового повідомлення банк отримав 04.07.2014 (а.с.5).

Відповідно до положень ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; ч.1 ст.1058 ЦК України - за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором; ч.1 ст.1060 ЦК України - договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, з урахуванням обсягу позовних вимог, банк має повернути позивачу банківський вклад у сумі 7676,67 доларів США, про що вірно вказано судом першої інстанції.

Далі відповідно до ч.5 ст.1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Колегія суддів приймає до уваги, що, заявляючи позовну вимогу про відшкодування матеріальних збитків у виді упущеної вигоди за термін прострочення розрахунку, позивач фактично веде мову про нарахування 12% річних на банківський вклад, що передбачено договором №790039/2014 від 12.05.2014 та нормами ст.1061 ЦК України, що, зокрема, вбачається з наведених позивачем у позовній заяві, доповненнях до неї та апеляційній скарзі розрахунках.

Згідно п.4 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд самостійно вирішує яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, тобто не зобов'язаний застосовувати саме ті правові норми, на які посилаються учасники справи.

Відповідно до вимог апеляційної скарги позивач просить стягнути з банку на його користь відсотки по договору банківського вкладу, розмір якого становить 7676,67 доларів США, у розмірі 12% річних за період часу з 14.07.2014 по 26.11.2014 у сумі 340,75 доларів США.

Згідно п.1.5 договору банківського вкладу №790039/2014 від 12.05.2014 на вклад нараховуються 12% річних виключно на перший строк дії вкладу; ця відсоткова ставка може бути змінена у випадку переукладення договору на новий строк на умовах, зазначених у Правилах відкриття та обслуговування вкладних та поточних рахунків фізичних осіб в ПАТ «ВіЕйБі Банк».

З наданих суду пояснень ОСОБА_6 та доказів по справі вбачається , що внесений ним у банк депозитний вклад було пролонговано 12.062014 року на місяць з нарахуванням 12% річних, потім суму вкладу переведено на поточний рахунок позивача .

При цьому колегія суддів враховує, що згідно виписки з вкладного (депозитного) рахунку по договору банківського вкладу №790039/2014 від 12.05.2014 за період часу з 12.05.2014 по 15.07.2014 на депозитні кошти банком нараховано 151,03 долари США відсотків, а фактично виплачено - 100,00 доларів США.

Отже до стягнення на користь позивача підлягають нараховані та невиплачені банком в повному обсязі проценти в розмірі 51,03 долари США.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, з урахуванням обсягу позовних вимог у цій частині, тієї обставини, що обов'язок банку повернути вкладнику депозитний (фактично - грошовий) вклад та сплатити відповідні відсотки, має грошовий характер, з банку на користь позивача слід стягнути 75,08 доларів США 3% річних , визначивши їх еквівалент в гривнях по курсу НБУ на день постановлення судового рішення у розмірі 15,76 грн. за 1 долар США, що становить що становить 1183,26 грн.

Згідно Аналізу практики застосування ст.625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, проведеного ВСУ, правова природа 3 % річних, передбачених ст. 625 ЦК України, як особливої міри відповідальності, свідчить про необхідність їх стягнення в національній валюті Україні - гривні.

Відповідно до положень ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; ст. 611 ЦК України - у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування моральної шкоди. Тобто за наявності договірних зобов'язань, що має місце у даній справі (договір банківського вкладу), відповідальність за їх порушення може мати місце лише у випадках, передбачених договором або законом.

У даному ж випадку, ні відповідні договори банківського вкладу від 12.05.2014, ні нормативно правові акти, які регламентують правовідносини з приводу банківського вкладу (параграф 3 глави 71 ЦК України), не передбачають відповідальність за порушення договірних зобов'язань у виді відшкодування моральної шкоди, отже у задоволенні позовних вимог про її відшкодування слід відмовити за безпідставністю.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення по справі, які суд вважав доведеними, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином заочне рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26.11.2014 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальних збитків від втрати вигоди (фактично - відсотків по банківському вкладу) за термін прострочення, трьох відсотків річних від простроченої суми та моральної шкоди слід скасувати у зв'язку з порушенням судом норм процесуального права, а саме ст.ст.213, 215 ЦПК України, оскільки суд не зазначив мотивів з яких він виходив, відмовляючи у їх задоволенні.

Керуючись ст. ст. 88, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу - задовольнити частково.

Заочне рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26 листопада 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» про повернення депозитного вкладу в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальних збитків від втрати вигоди (фактично - відсотків по банківському вкладу) за термін прострочення, трьох відсотків річних від простроченої суми та моральної шкоди, - скасувати.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» на користь ОСОБА_6 51,03 доларів США відсотків по договору банківського вкладу. При виплаті вказаної суми відсотків по договору банківського вкладу орган, що буде їх виплачувати, має здійснити відрахування відповідних податків (зборів, платежів) на користь держави .

Стягнути з публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» на користь ОСОБА_6 75.08 доларів США 3% річних , визначивши їх еквівалент в гривнях по курсу НБУ на день постановлення судового рішення у розмірі 15,76 грн. за 1 долар США, що становить 1183,26 грн. , та 121,80 грн. судового збору за розгляд справи в апеляційному суді.

У задоволенні позовної вимоги про стягнення з публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» на користь ОСОБА_6 моральної шкоди - відмовити.

У решті заочне рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26 листопада 2014 року - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня його проголошення.

Головуючий :

Судді :