Справа № 761/9057/15-ц
Провадження №2/761/4596/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15 липня 2015 року

Шевченківський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого-судді: Кондратенко О.О.

при секретарі: Анісковець Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В :

В березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в якій просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 34 710, 00 грн. - сума позики, відповідно до розписки від 27.08.2014 року, а також понесені судові витрати. Вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 отримала від нього ( ОСОБА_1 ) кошти в розмірі 1 500, 00 доларів США та відповідно до домовленостей, які між ними існували, зобов'язана повернути кошти за його ( ОСОБА_1 ) вимогою. В послідуючому, він звернувся до ОСОБА_2 з письмовою вимогою та вимагав у останньої повернути йому кошти в сумі 1 500, 00 доларів США у строк до 31.01.2015 року, однак, грошові кошти по теперішній час не повернуті, що змусило його звернутися до суду за захистом свого порушеного права .

Відповідачка в судове засідання не з'явилася; про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку; причину неявки суду не сповістила; заперечень на позов не надіслала; по справі зібрано достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін; судом проведено заочний розгляд справи.

Суд, заслухав пояснення представника позивача, дослідив надані докази, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона ( позикодавець ) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як вбачається із наданої розписки, ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 суму у розмірі 1 500, 00 доларів США в чому і розписалася.

Із тексту даної розписки не вбачається, виникнення у ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 зобов'язальних правовідносин; у вищезазначеній розписці відсутні відомості про те, що ОСОБА_2 взяла ( отримала у власність ) грошові кошти від ОСОБА_1 саме в борг.

Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, будь - яких доказів щодо передачі з боку ОСОБА_1 саме в позику ОСОБА_2 1 500, 00 доларів США у його довірителя ( ОСОБА_1 ) не має, дані обставини може підтвердити лише сама відповідачка.

Із тексту вищезазначеної розписки вбачається лише те, що ОСОБА_2 отримала грошові кошти, а умова щодо обов'язку повернення ОСОБА_1 відсутня, а тому спірна розписка не є доказом укладення сторонами договору позики.

Вказані обставини викладені у постанові судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 13.05.20105 року справа № 6-144/цс15.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу ( підстави звільнення від доказування ).

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором ( ч.1 ст.1049 ЦК України ).

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено того, що між ним ( ОСОБА_1 ) та ОСОБА_2 було укладено договір позики, а тому у останньої відсутні зобов'язання перед ОСОБА_1, які передбачені ст. 1049 ЦК України.

Підтвердженням укладення договору позики може бути не будь - яка розписка, а лише та, яка засвідчує факт отримання грошових коштів в борг і містить умови про їх повернення.

Даних, які б свідчили про отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 боргу у розмірі 1 500, 00 доларів США суду позивачем та його представником не надано, як і не було їх встановлено і під час розгляду справи в суді.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, так як у ОСОБА_2 відсутній обов'язок щодо повернення позики ( коштів ).

На підставі ст.1046, 1049 ЦК України та керуючись ст.ст.10, 60, 169, 212, 213, 214, 215, 224, 226, 233 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Шевченківського районного суду м. Києва протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: