09 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Кадєтової О.В.,Мартинюка В.І.,
Мостової Г.І.,Наумчука М.І.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» в особі філії «Центральне регіональне управління» публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щерба Лариса Олексіївна, Голосіївський районний відділ державної міграційної служби України у м. Києві, реєстраційна служба головного управління юстиції у м. Києві та служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_12, який діє в інтересах ОСОБА_13, на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 лютого 2014 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року,
в с т а н о в и л а :
У жовтні 2013 року ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» в особі філії «Центральне регіональне управління» публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» звернулося до суду із указаним позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, посилаючись на те, що 21 листопада 2006 року між позивачем та ОСОБА_7 укладено кредитний договір № 50-06-Ил/02.
У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 21 листопада 2006 року банк та ОСОБА_7 уклали іпотечний договір.
Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 21 листопада 2006 року між банком та ОСОБА_8 укладено договір поруки №50-06-П/02.
ОСОБА_7 порушила умови договору, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 18 серпня 2013 року становила 3 928 833,03 грн.
Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19 лютого 2014 року позов задоволено частково.
Звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру НОМЕР_1 у будинку НОМЕР_2, розташованому на АДРЕСА_1, загальною площею 40,90 кв. м, яка належить на праві власності ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 19 грудня 2003 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В. за реєстровим № 5030у, зареєстрованого КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» 04 січня 2004 року в реєстровій книзі № НОМЕР_4 під реєстровим № НОМЕР_3, у рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за кредитним договором № 50-06-Ил/02 від 21 листопада 2006 року, що складається із: заборгованості по основному боргу кредиту у розмірі 63 252,92 доларів США, суми простроченої заборгованості по основному боргу кредиту 39 349,22 доларів США, строкової заборгованості по відсоткам у розмірі 1 025,02 доларів США, заборгованості по відсоткам у розмірі 61 543,87 доларів США, заборгованості по пені за прострочення заборгованості по основному боргу та відсоткам у розмірі 2 609 420,00 грн.
Зазначено спосіб реалізації предметів іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів з продажу квартири НОМЕР_1 у будинку НОМЕР_2, розташованому на АДРЕСА_1, загальною площею 40,90 кв. м.
Встановлено початкову ціну предмету іпотеки для його подальшої реалізації у сумі 678 000,00 грн.
Надано ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» право вчиняти будь-які дії та отримувати будь-які документи, необхідні для укладення договору купівлі-продажу предмету іпотеки - квартири НОМЕР_1 у будинку НОМЕР_2, розташованому на АДРЕСА_1, що належать ОСОБА_7, на праві власності, в тому числі: право отримати у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В. дублікат договору купівлі - продажу від 19 грудня 2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 5030у, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравчено І.В.; право отримати у відповідних установах, організаціях, підприємствах незалежно від форм власності та підпорядкування чи органів нотаріату технічний паспорт на квартиру, яка є предметом іпотеки; право отримати в органах державної реєстрації прав, нотаріуса витяги з державного реєстру прав на предмет іпотеки - квартиру НОМЕР_1 у будинку НОМЕР_2, розташованому на АДРЕСА_1; право подавати від імені ОСОБА_7 в органи державної реєстрації прав, нотаріусу документи, необхідні для здійснення державної реєстрації права власності на квартиру, що входять до складу предмету іпотеки, згідно отриманих дублікатів правовстановлюючих документів та отримувати останні, також подавати відповідні заяви, документи та отримувати інші документи від імені іпотекодавця, які пов'язані з оформленням права власності; право здійснювати будь-які платежі, що стосуються предмету іпотеки; право банку на отримання довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у предметі іпотеки осіб.
Виселено ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та малолітню ОСОБА_15 з квартири НОМЕР_1 у будинку НОМЕР_2, розташованому на АДРЕСА_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 лютого 2014 року змінено в частині стягнення пені. Зменшено її розмір з 2 609 420,00 грн до 1 319 412,74 грн. В решті рішення суду залишено без змін.

Ухвалено не звертати до виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, протягом дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що набрав законної сили з 07 червня 2014 року.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування судових рішень судів попередніх інстанцій із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_7 порушила умови кредитного договору, у зв'язку з чим виникла заборгованість, а тому наявні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення зазначених вище осіб.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що розмір пені становить 2 609 420,00 грн, який значно перевищує розмір нарахованих збитків, а тому дійшов висновків про зменшення її розміру до 1 319 412,74 грн, застосувавши Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів не можна виходячи з наступного.

Судами встановлено, що 21 листопада 2006 року між позивачем та ОСОБА_7 укладено кредитний договір № 50-06-Ил/02, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 105 000,00 доларів США зі сплатою 15 % річних.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 21 листопада 2006 року банк та ОСОБА_7 уклали іпотечний договір.

Предметом іпотечного договору є квартира НОМЕР_1 в будинку НОМЕР_2 по АДРЕСА_1, яка належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київської міської нотаріальної контори Кравченко І.В. 19 грудня 2003 року.

Відповідно до п. 8.4.8 іпотечного договору, іпотекодержатель має право достроково звернути стягнення на предмет іпотеки у разі неналежного виконання іпотекодавцем будь-яких умов кредитного договору.

ОСОБА_7 порушила умови договору, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 18 серпня 2013 року становить 3 928 833,03 грн.

27 серпня 2013 року відповідачам було направлено вимогу про усунення порушень умов кредитного договору № 50-06-Ил/02 та вимогу про виселення, які вони отримали, що підтверджується, копіями рекомендованих повідомлень.

Колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій, що у зв'язку із порушенням ОСОБА_7 зобов'язань за кредитним договором у банку виникло право на звернення стягнення на іпотечне майно.

Разом тим, вирішуючи спір суди не звернули уваги на наявну правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 18 березня 2015 року № 6-39цс15, зі змісту якої вбачається, що відповідно до вимог статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина 2 статті 109 ЖК Української РСР).

Суди попередніх інстанцій у порушення ст. ст. 213-214 ЦПК України на зазначене уваги не звернули, не застосували норму матеріального права, яка підлягала застосуванню та дійшли до передчасного висновку про наявність передбачених законом підстав для виселення мешканців із квартири, яка є предметом іпотеки, без надання їм іншого постійного житла, оскільки вказана квартира була придбана не за рахунок отриманих кредитних коштів.

Матеріали справи доказів на підтвердження доводів касаційної скарги щодо неналежного розрахунку заборгованості за кредитним договором не містять.

Допущені судами неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення, судові рішення судів попередніх інстанцій в частині вирішення позовних вимог про виселення на підставі ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи у частині цих вимог на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_12, який діє в інтересах ОСОБА_13, задовольнити частково.

Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 лютого 2014 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року в частині задоволення позовних вимог публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» в особі філії «Центральне регіональне управління» публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про виселення скасувати та справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов О.В. Кадєтова
В.І. Мартинюк Г.І. Мостова
М.І. Наумчук