Єдиний унікальний номер 243/4769/15-ц
Провадження номер 2/243/2611/2015
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

11 червня 2015 року м. Словянськ

Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Генко М.Г.,

при секретарі - Горічевій С.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Словянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Словянської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

25 травня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Словянської міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її батько ОСОБА_2 Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить частка квартири АДРЕСА_1. Ця квартира належала спадкодавцю та її матері ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності. ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Святогірську Донецької області померла її мати ОСОБА_3 Після її смерті в склад спадкового майна увійшла частка квартири, яка належала їй в праві спільної сумісної власності та частка, яку вона отримала у спадок після смерті ОСОБА_2, але не оформила своїх спадкових прав. Після смерті своєї матері вона отримала свідоцтво про спадщину на частку спадкового майна. Проте, 04 лютого 2015 року нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру через відсутність належним чином зареєстрованих правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно на імя спадкодавця, а також, у звязку з тим, що у правовстановлюючому документі свідоцтві про право власності на житло, не визначені частки у праві власності батька і матері. Згідно свідоцтва квартира їм передана не у часткову, а у спільну сумісну власність. Вважає, що квартира була набута батьками у власність під час їх перебування у зареєстрованому шлюбі та відповідно до вимог ст. ст. 60-74 Сімейного Кодексу України їхні частки у спільній сумісній власності є рівними по ? частці. Отже, спадщиною після смерті батька є ? частка зазначеної квартири, яка належала йому особисто. Спадщиною після смерті матері є ? частка квартири, яка належала їй особисто, а ? частку вона прийняла після смерті ОСОБА_2 але не оформила своїх спадкових прав. Інших спадкоємців на спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не має. Оскільки, в іншій спосіб, крім звернення до суду, захистити своє невизнане право вона не може, просить задовольнити позовні вимоги та визнати за нею право власності в порядку спадкування на зазначену квартиру.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити повністю, пояснення надала аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач Словянська міська рада, повідомлена належним чином про дату, час і місце судового розгляду, явку свого представника в судове засідання не забезпечила, свого ставлення до заявлених позовних вимог не висловила, суду надано заяву з проханням розгляд справи проводити без участі їхнього представника, винести рішення на розсуд суду.

Заслухавши позивача, дослідивши надані докази і вивчивши матеріали справи, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 про що 05 травня 2008 року складено відповідний актовий запис № 764 відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області (а.с.10).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 про що ІНФОРМАЦІЯ_4 складено відповідний актовий запис № 33 виконавчим комітетом Святогірської міської ради м. Словянськ Донецької області (а.с.11).

Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 18 квітня 1994 року виконкомом міської ради народних депутатів, квартира АДРЕСА_1, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Право власності зареєстровано Словянським бюро технічної інвентаризації 05 травня 1994 року на підставі свідоцтва й записано в реєстрову книгу за № 477816 (а.с. 17).

Наявність родинних звязків між позивачем та ОСОБА_2, ОСОБА_3, підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії НОМЕР_4 від 30 червня 1979 року, згідно якого дошлюбне прізвище ОСОБА_1 «ОСОБА_1» та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 (а.с. 8, 21).

У судовому засіданні, допитаний як свідок ОСОБА_4, суду пояснила, що добре знала ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ОСОБА_1 є їхньою дочкою. Інших дітей подружжя не мало. За життя ОСОБА_2 проживали у квартирі АДРЕСА_1, яка належала їм.

Як вбачається зі змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04 лютого 2015 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 матері ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1, через відсутність належним чином зареєстрованих правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно на імя спадкодавця, а також, у звязку з тим, що у правовстановлюючому документі свідоцтві про право власності на житло не визначені частки у праві власності батька і матері (а.с. 6-7).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Статтею 1261 визначається перша черга спадкоємців, так зокрема частиною першою вказаної статті визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, у справі розглядаються правовідносини із спадкування за законом майна, котре залишилось після смерті батьків та яке перебувало в їхній спільній сумісній власності.

Статтями 370, 372 ЦК України, регулюється порядок виділу часток із майна, що є у спільній сумісній власності. Так, зокрема частиною другою статті 370 ЦК України визначено, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Під час приватизації квартири АДРЕСА_1 та після неї між співвласниками будь-яких угод щодо визначення їх часток в спільній власності не укладалося.

Отже, слід вважати, що частки всіх співвласників, тобто ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, у спільній сумісній власності були рівними, а саме кожному належало по 1/2 частці квартири.

Крім того, ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, за життя прийняла у спадщину ? частку вищевказаної квартири, яка належала ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право спільної сумісної власності на житло. Проте, ОСОБА_3 мала зареєструвати своє право власності на частку спірної квартири.

Відсутність факту державної реєстрації майна і відповідно витягу з державного реєстру прав власності на нерухоме майно на імя ОСОБА_3, а також невизначеність часток співвласників в спільній сумісній власності за викладених обставин порушує право позивачки на спадкування у встановленому законом порядку майна, що залишилося після смерті її батьків.

У положеннях п. 3.3. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року за № 24-753/0/4-13 зазначено, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог з вищевказаних підстав.

Керуючись ст. ст. 10, 15, 30, 60, 61, 213 - 215 ЦПК України, на підставі ст. 346, 391, 1216, 1218, 1225, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Словянської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, право власності на квартиру АДРЕСА_1, як за спадкоємицею першої черги в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Донецької області через Словянський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 15 червня 2015 року.

Суддя М.Г. Геєнко