Справа №635/3619/15-ц
Провадження № 2/635/1894/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

25 червня 2015 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді О.М. Пілюгіної

за участю секретаря Бабенко І.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № НАХRRС14930015 від 22 листопада 2007 року в розмірі 32121,66 гривень. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 22 листопада 2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк Приватбанк, правонаступником якого є позивач та відповідачем укладено кредитний договір № НАХRRС14930015, відповідно до умов якого ЗАТ Комерційний банк Приватбанк надав відповідачу кредит у розмірі 4950,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобовязалася повернути кредит та щомісячно в період сплати надавати позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати у строки та розмірі передбачені договором кредиту № НАХRRС14930015 від 22 листопада 2007 року. ЗАТ Комерційний банк Приватбанк свої зобовязання за кредитним договором № НАХRRС14930015 від 22 листопада 2007 року виконав та надав відповідачу грошові кошти у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору, відповідач грошові кошти отримала, але свої зобовязання за кредитним договором не виконала, в результаті чого, станом на 25 квітня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 32121,66 гривень, що змусило позивача звернутися до суду з позовом.

Представник позивача у судове засідання не зявився, подав суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи сповіщалася належним чином, тому суд, за письмовою згодою представника позивача, ухвалив про заочний розгляд справи за відсутності сторін.

Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що 22 листопада 2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк Приватбанк та відповідачем укладено договір кредиту № НАХRRС14930015, відповідно до умов якого ЗАТ Комерційний банк Приватбанк надав відповідачу кредит у розмірі 4950,00 гривень, на строк до 22 листопада 2010 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобовязалася повернути кредит до 22 листопада 2010 року сплачуючи, щомісячно позивачу у період з «17» до «22» число кожного місяця грошові кошти у розмірі 253,91 гривень для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, винагородою, комісією, а також інших витрат. При порушенні зобовязань із погашення кредиту відповідач зобовязалася сплатити банку пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочення платежу; за порушення строків платежів по кожному з грошових зобовязань передбачених договором, більше ніж на 30 днів відповідач також зобовязалася сплатити штраф у розмірі 500,00 гривень + 5% від суми заборгованості.

Позивач кредит у розмірі визначеному договором кредиту № НАХRRС14930015 від 22 листопада 2007 року надав, а відповідач кредит отримала, але свої зобовязання щодо виплати грошових коштів за договором кредиту не виконала, в результаті чого станом на 25 квітня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 32121,66 гривень з яких:

· заборгованість за кредитом у розмірі 4826,35 гривень;

· заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 840,49 гривень;

· заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 1884,49 гривень:

· пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 22564,54 гривень;

· штраф (фіксована частина) у розмірі 500,00 гривень;

· штраф (процентна складова) у розмірі 1505,79 гривень, що підтверджена розрахунком заборгованості за договором № НАХRRС14930015 від 22 листопада 2007 року.

Також судом встановлено, що, 30 квітня 2009 року відповідно до рішення загальних зборів акціонерів найменування Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» змінено на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»; позивач є правонаступником всіх прав та зобовязань Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», про що свідчать Загальні положення Статуту Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в новій редакції.

Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Враховуючи, що відповідач свої зобовязання у строки та на умовах, встановлених кредитним договором № НАХRRС14930015 від 22 листопада 2007 року не виконала, суд вважає що сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку, при цьому стягненню підлягає сума боргу за кредитом, по процентам, комісії за користування кредитом та штрафи за порушення умов кредитного договору у загальному розмірі 9557,12 гривень.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача суми пені за прострочення виконання зобовязань за кредитним договором № НАХRRС14930015 від 22 листопада 2007 року розмірі 22564,54 гривень, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, при цьому відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Суд, аналізуючи норми діючого законодавства, що регулюють договірні відносини між сторонами та визначають правові наслідки порушення зобовязання у їх застосуванні до правовідносин, що склалися між позивачем та відповідачем, приходить до висновку, що незважаючи, на те що розмір пені визначений договором, приймаючи до уваги, що суд, стягнув з відповідача суму заборгованості за тілом кредиту, по процентам, комісії за користування кредитом та штрафи за порушення умов кредитного договору в загальному розмірі 9557,12 гривень, сума пені у розмірі 22564,54 гривень підлягає зменшенню до розміру суми боргу за кредитним договором № НАХRRС14930015 від 22 листопада 2007 року, оскільки нарахована сума неустойки є не співмірною із сумою заборгованості і значно перевищує її розмір, що не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, що визначені у п. 6 ч. 1 ст. 3; ч. 3 ст. 509 ЦК України, а саме щодо справедливості, добросовісності та розумності.

Таким чином, суд частково задовольняє вимоги позивача, та стягує з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № НАХRRС14930015 від 22 листопада 2007 року в загальному розмірі 19114,24 гривень.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на корить позивача суму судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, ч. 3 ст. 509, ст.ст. 526, 530, ч. 1 ст. 549, ст. 612, ч. 1 ст. 610, ст. 1049 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк суму заборгованості за кредитним договором № НАХRRС14930015 від 22 листопада 2007 року в розмірі 19114 (девятнадцять тисяч сто чотирнадцять) гривень 24 копійки.

В задоволенні іншої частини позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк суму судового збору в розмірі 191 (сто девяносто одна) гривня 14 копійок.

На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду, в апеляційний суд Харківської області через Харківський районний суд Харківської області.

Відповідач має право звернутися до Харківського районного суду Харківської області з заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляцію не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М. Пілюгіна