Справа № 708/534/15-ц
Номер провадження № 2/708/211/15
Р і ш е н н я

Іменем України

25 червня 2015 року.

Чигиринський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючої - судді Ткаченко С.Є.

при секретарі Лешку О.І.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чигирині справу за позовом ОСОБА_2 до Боровицької сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася з вказаним позовом, зазначивши, що житловий будинок з надвірними (господарськими) будівлями та спорудами по вул.Комуністична, 21 с.Боровиця Чигиринського району відповідно до записів погосподарської книги Боровицької сільської ради належить ОСОБА_3.

Право власності на дане домоволодіння в установленому законом порядку не зареєстроване і в ньому теж ніхто не зареєстрований.

З 1995 року ОСОБА_3 до житлового будинку не навідувався, домогосподарством не користувався і ніяких матеріальних вкладень в нього не вносив, що підтверджується відповідним актом обстеження, складеного депутатом Боровицької сільської ради, а також він ніколи у даному будинку не проживав та не був зареєстрований.

Вона ж з 1995 року відкрито, безперешкодно, безперервно володіє, користується всім житловим будинком та прибудинковими спорудами, підтримує їх у належному стані, прибирає подвіря, обробляє присадибну земельну ділянку.

Близько двадцяти років вона фактично являється власником цього домоволодіння і по даний час несе тягар фактичного власника всього житлового будинку з господарськими спорудами, оскільки відкрито та безперервно володіла і користувалася ним, весь цей час утримувала будинок та надвірні споруди в належному стані, сплачувала всі необхідні платежі, обробляла город.

А тому просить визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок за набувальною давністю.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та прохав їх задовольнити, пояснивши суду, що позивачка дійсно користувалася будинком з 1995 року, а до того часу в ньому проживала мати ОСОБА_3, яку він забрав до себе в м.Суми.

Позивачка за цей час здійснила ремонт паркану, користувалася прибудинковими спорудами, присадибною земельною ділянкою.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіславши до суду листа про розгляд справи без участі представника сільської ради та про визнання позову повністю.

Свідок ОСОБА_4 пояснив суду, що позивачка близько 20 років доглядала і користувалася будинком.

Свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що позивачка доглядала за двором, за будинком.

В ньому ніхто не проживає, а раніше проживала бабуся, яку син в 1995 році забрав до себе.

Вислухавши представника позивачки, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Як встановлено судом та підтверджується довідкою № 233 від 23.02.2015 року, виданою Боровицькою сільською радою Чигиринського району, житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: с.Боровиця, вул.Комуністична, 21 Чигиринського району, згідно до погосподарської книги № 22, належить на праві власності ОСОБА_3.

В домоволодінні ніхто не проживає та не зареєстрований, зазначено у вище вказаній довідці № 233.

Також, згідно до довідки №234 від 23.02.2015 року, виданої Боровицькою сільською радою, позивачка зареєстрована та проживає в домоволодінні за адресою: с.Боровиця, вул.Комуністична, 20 Чигиринського району, тобто не за місцем знаходження будинку, на який вона претендує.

Даними довідками спростовуються покази представника позивача ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_4, що позивачка користувалася будинком, який належить ОСОБА_3

Крім того в судовому засіданні він пояснив, що власник будинку просив позивачку лише доглядати за належним йому домоволодінням, при цьому свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що позивачка тільки доглядала за цим будинком.

Як вбачається з акту, складеного депутатом Боровицької сільської ради, від 27.02.2015 року, з 1995 року і по даний час домоволодінням, яке належить ОСОБА_3, відкрито та безперервно володіє та користується ОСОБА_2.

Однак дані факти нічим не підтверджені, до того ж в цьому акті вказано, що позивачка зареєстрована та постійно проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Виходячи з цього, володілець за давністю є незаконним володільцем, оскільки він заволодів чужим майном, і право власності за давністю у нього виникає поза волею та незалежно від волі колишнього власника.

Також однією з підстав набуття права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, згідно до п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», є добросовісне володіння цим майном, тобто, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Позов про право власності за давністю володіння не може бути пред`явлений законним володільцем або особою, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є його власником.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка знала, що дане домоволодіння належить ОСОБА_3, з яким, судячи з пояснення суду її ж представника ОСОБА_1, у неї була усна домовленість про догляд за вказаним будинком, при цьому вона навіть не проживає в зазначеному будинку, що було встановлено судом та підтверджується матеріалами справи (а.с.10-12).

Крім того в матеріалах справи відсутні будь які дані про домовленість позивачки з ОСОБА_3 щодо умов користування нею житловим будинком або про відмову останнього від нього на користь позивачки.

Всупереч вимогам ч.1 ст.60 ЦПК України щодо обов`язку доказування і подання доказів позивачка та її представник не довели обставини, які б підтверджували добросовісне заволодіння позивачкою вище вказаним домоволодінням, та відкрите і безперервне володіння ним на протязі більш як десяти років (згідно до п.1 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, норми ст.344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01.01.2001року), оскільки його утримання не є підставою добросовісного набуття права власності на нього.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 пояснив, що власник будинку ОСОБА_3 начебто помер в 2003 році, а його мати ОСОБА_6 померла в 2002 році, у зв`язку з чим суд намагався встановити спадкоємців зазначених осіб, але без точних даних місця та дати смерті, як і того, чи дійсно вони померли, це виявилося неможливим, що підтверджується відомостями першої Сумської державної нотаріальної контори № 1521/01-16 від 12.06.2015року, третьої Сумської державної нотаріальної контори № 892/01-16 від 12.06.2015року, другої Сумської державної нотаріальної контори № 1082/01-16 від 16.06.2015року та Сумської районної державної нотаріальної контори № 2515/01-16 від 16.06.2015року.

Таким чином, позивачці протягом всього часу навіть не володіння, а користування даним будинком, слід було б бути впевненою, що на нього ніхто інший не претендує і вона отримала його з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на це майно, чого в судовому засіданні не встановлено та доказами не підтверджено.

А тому, оцінюючи докази в їх сукупності, суд не вважає, що за наявних обставин позивачка одноосібно набула право власності на належне ОСОБА_3 домоволодіння за набувальною давністю, при цьому вона не могла не знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності на цей будинок.

На підставі викладеного та, керуючись ст., ст.328, 344 ЦК України, п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» , ст., ст. 8, 10, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Боровицької сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні під час його проголошення, в той же строк з дня отримання копії рішення.

Головуюча