Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/3741/15Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Кримської О.М.

суддів Дашковської А.В., Гончар М.С.

при секретарі Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Комунального автотранспортного підприємства 052810 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 15 квітня 2015 року у справі за позовом Комунального автотранспортного підприємства 052810 (надалі КАТП 052810) до ОСОБА_2 про визнання договору укладеним

ВСТАНОВИЛА:

КАТП 052810 звернулось до суду із вищезазначеним позовом, в якому просило:

· визнати договір № 317320 від 20.09.2013 року про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів населення приватного сектора між ОСОБА_2 та КАТП 052810, укладеним в редакції, що запропонована КАТП 052810;

· стягнути з відповідача на користь КАТП 052810 судовий збір 243, 60 грн., сплачений останнім при подачі позову.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що КАТП 052810 надає відповідачу послуги з вивозу твердих побутових відходів відповідно до рішення виконавчого комітету Краматорської міської ради від 06.10.2010 р. №650, яким позивач визнаний виконавцем комунальної послуги з вивозу ТПВ у м. Краматорськ. Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово- комунальні послуги», споживач зобов'язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Постановою КМУ «Про затвердження Правил надання послуг з вивезення побутових відходів» від 10 грудня 2008 року № 1070 затверджено типовий договір про надання послуг з вивезення побутових відходів. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. З метою врегулювання договірних відносин на підприємстві, наказом директора КАТП 052810 затверджено типові форми договорів про надання послуг з вивозу та розміщення твердих побутових відходів для населення приватного сектору, населення багатоквартирного сектору, юридичних та фізичних осіб підприємців. Листом вих. № 2405-05 від 10.10.2013 року відповідачу відправлено пропозицію шодо укладення договору та договір № 317320 від 20.09.2013 року про надання послуг з вивозу твердих побутових відходів населення приватного сектору в двох екземплярах. Договір разом із пропозицією відповідачем не було отримано з власної ініціативи. Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» процедура погодження договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін. Незважаючи на те, що відповідач тривалий час користується послугами, які надаються позивачем, порушуючи чинне законодавство України, ухиляється від укладення договору та пропозицій від відповідача не надійшло.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 15 квітня 2015 року в задоволенні позову позивача у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач КАТП 052810 у своїй апеляційній скарзі просило рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позову щодо визнання договору укладеним, ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 22.06.2015 року (а.с.51) за клопотанням відповідача ОСОБА_2 розгляд цієї справи на 30.06.2015 року призначено у режимі відеоконференції.

У судове засідання 30.06.2015 року представник апелянта позивача КАТП 052810 не зявився. При цьому, позивач КАТП 052810 було повідомлено апеляційним судом належним чином про час та місце розгляду цієї справи (поштове повідомлення про вручення судової повістки позивачеві а.с.45). Від апелянта позивача КАТП 052810 станом на час проведення апеляційним судом судового засідання у цій справі будь-яких заяв з приводу пояснення причин неявки представника чи заяв про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не надходило.

При вищевикладених обставинах, колегія суддів визнала неповажною причину неявки представника апелянта позивача КАТП 052810 у дане судове засідання та ухвалила розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю останнього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, в режимі відеоконференції пояснення відповідача ОСОБА_2, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга КАТП 052810 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із п.2 ч.1 ст.307 ЦПК за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право його скасувати і ухвалити нове рішення по суті.

Відповідно до ст. 309 ч. 1 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне зясування обставин, що мають значення для вирішення справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Встановлено, що, відмовляючи у задоволенні позову позивача у цій справі у повному обсязі, суд першої інстанції керувався ст. 15 Закону України, Про відходи», ст. ст. 20-21, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України та виходив із того, що позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження у суді, позивач не надав суду першої інстанції належних доказів того, що відповідач ухиляється від укладення договору про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів населення приватного сектора із позивачем.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на наступне.

В силу вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу вимог ст. 214 ч. 1 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Однак, рішення суду першої інстанції у цій справі не відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України.

Відповідно до положень ст. 360-7 ч. 1 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові № 6-110цс12 від 10.10.2012 року, зазначене наступне.

Свобода договору, закріплена у ст. ст. 6, 627 ЦК України, яка полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, при виборі контрагентів та при погодженні умов договору, не є безмежною.

У тих випадках, коли актом цивільного законодавства передбачена обов'язковість положень цього акту для сторін договору, сторони не вправі відступити від їх положень (ч. 3 ст. 6 ЦК України). Так, ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачають обов'язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору.

Укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

У разі такої відмови, виходячи з положень ст. ст. 3,6,12 - 15, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК України виконавець послуг вправі звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 6 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії.

Встановлено, що згідно із рішенням виконавчого комітету Краматорської міської ради № 650 від 06.10.2010 року «Про визначення виконавця комунальної послуги з вивезення побутових відходів у місті Краматорську» (копія а.с.5) позивач у цій справі КАТП 052810 є виконавцем послуг з вивезення твердих побутових відходів населення приватного сектора у м. Краматорськ Донецької області.

Відповідач ОСОБА_2, який мешкає за адресою: м. Краматорськ Донецької області, є фактичним споживачем послуг КАТП 052810 з вивезення побутових відходів, оплачує останні згідно тарифів, затверджених рішенням виконавчого комітету Краматорської міської ради № 846 від 20.11.2013 року (а.с.4).

Проте, з 2010 року, коли КАТП 052810 було визначено виконавцем послуг з вивезення твердих побутових відходів населення приватного сектора у м. Краматорськ Донецької області, відповідач ОСОБА_2 не звертався до КАТП 052810 з метою укладення з останнім договору про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів населення приватного сектора та не уклав останнього до теперішнього часу.

Належні допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Хоча, саме на ОСОБА_2, як споживача комунальних послуг, в силу вимог ст. 20 ч. 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» покладено обов'язок укласти договір про надання комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Постановою КМУ «Про затвердження Правил надання послуг з вивезення побутових відходів» від 10 грудня 2008 року № 1070 затверджено типовий договір про надання послуг з вивезення побутових відходів.

Встановлено, що позивачем КАТП 052810 листом вих. № 2405-05 від 10.10.2013 року відповідачу ОСОБА_2 відправлено пропозицію щодо укладення договору та договір № 317320 від 20.09.2013 року про надання послуг з вивозу твердих побутових відходів населення приватного сектору між сторонами у цій справі в двох екземплярах (а.с.8-12).

Однак, конверт із зазначеним договором без підписання останнього відповідачем повернувся на адресу КАТП 052810 з відміткою поштового відділення: «за закінченням терміну зберігання» (а.с.12).

Допитана у суді першої інстанції, в якості свідка, листоноша поштового відділення № 8 ОСОБА_3, що обслуговує вулицю, де проживає відповідач ОСОБА_2, підтвердила той факт, що вона приносила на адресу ОСОБА_2 рекомендований лист від КАТП 052810 із вищезазначеним договором, проте відповідача вдома не було, тому вона у скриньку відповідача вкинула повідомлення про те, що він може отримати цей рекомендований лист в поштовому відділенні № 8, оскільки відповідач у поштове відділення за рекомендованим листом не прийшов, останній через місяць був повернутий КАТП 052810.

Листоноша при вищевикладених обставинах діяла в межах Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою КМУ від 05.03.2009 року №270.

А тому, при вищевикладених обставинах вважається, що з боку КАТП 052810 надіслано було пропозицію відповідачу ОСОБА_2 щодо укладення вищезазначеного договору з додержанням вимог закону.

Відповідач ОСОБА_2 при вищевикладених обставинах вважається таким, що отримав вищезазначену пропозицію КАТП 052810, заперечень та зауважень з приводу укладення запропонованого йому договору позивачем останньому не надавав, а тому договір № 317320 від 20.09.2013 року між КАТП 052810 та ОСОБА_2 про надання послуг з вивозу твердих побутових відходів населення приватного сектору слід визнати судом за цим рішенням укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії.

Оскільки, редакція запропонованого КТАП 052810 договору № 317320 від 20.09.2013 року відповідачу ОСОБА_2 за своїм змістом відповідає типовому договору про надання послуг з вивезення побутових відходів, затвердженому постановою КМУ «Про затвердження Правил надання послуг з вивезення побутових відходів» від 10 грудня 2008 року № 1070.

Належні допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Згідно із ст. 58 ч. 1 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 59 ч. 2 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (допустимість доказів).

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 60 ч. 4 ЦПК України).

Суд першої інстанції у порушення вимог ст. 10 ч. 4 ЦПК України у цій справі не сприяв всебічному і повному зясуванню обставин справи.

Крім того, суд першої інстанції оцінив наявні у цій справі докази сторін з порушенням вимог ст. 212 ЦПК України.

Так, за змістом ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Підстави для звільнення відповідача ОСОБА_2 від доказування, передбачені ст. 61 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Відповідач ОСОБА_2 не надав суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову позивача у цій справі.

Хоча в силу вимог ст. 10 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В силу вимог ст. 303 ч.1 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

При вищевикладених обставинах, доводи апелянта ґрунтуються на цивільному законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.ст. 213-214 ЦПК України щодо його законності та обґрунтованості.

Тому, апеляційну скаргу КАТП 052810 слід задовольнити, рішення Краматорського міського суду Донецької області від 15 квітня 2015 року у цій справі слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов КАТП 052810 задовольнити; визнати договір № 317320 від 20.09.2013 року про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів населення приватного сектора між ОСОБА_2 та КАТП 052810 укладеним в редакції, що запропонована КАТП 052810.

Крім того, в силу вимог ст. 88 ч.ч. 1, 5 ЦПК України у разі задоволення апеляційної скарги позивача КАТП 052810 на рішення суду першої інстанції у цій справі, на користь останнього з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору 365,40 грн. (розрахунок: 243,60 грн., а.с. 1+ 121,80 грн., а.с. 35), понесені позивачем при зверненні до судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 - 317 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального автотранспортного підприємства 052810 задовольнити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 15 квітня 2015 року у цій справі скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов Комунального автотранспортного підприємства 052810 задовольнити.

Визнати договір № 317320 від 20.09.2013 року про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів населення приватного сектора між ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, що мешкає за адресою: м. Краматорськ вул. Краснофлотська, 5) та Комунальним автотранспортним підприємством 052810 (адреса: 84303 м. Краматорськ вул. Артема, 235, ) укладеним в редакції, що запропонована Комунальним автотранспортним підприємством 052810.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, що мешкає за адресою: м. Краматорськ вул. Краснофлотська, 5) на користь Комунального автотранспортного підприємства 052810 (адреса: 84303 м. Краматорськ вул. Артема, 235, ) понесені судові витрати при зверненні до суду першої та апеляційної інстанцій у вигляді судового збору на загальну суму 365,40 грн. (триста шістдесят пять гривень сорок копійок).

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_4ОСОБА_5ОСОБА_1