У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 та її представника - ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду

м. Запоріжжя від 15 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 28 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про захист прав споживачів та визнання договору неукладеним; за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що 22 серпня 2006 pоку між нею та Акціонерним комерційним банком «Райффайзен Банк Україна» (далі - АКБ «Райффайзен Банк Україна»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») укладений кредитний договір № ML-200/565/2006, відповідно до умов якого позивачка отримала кредит у розмірі 22 тис. доларів США строком до 22 серпня 2021 року шляхом внесення щомісячних ануїтетних платежів з виплатою процентів за користування кредитом за процентною ставкою, розмір якої у договорі не зазначений. Вказаний договір не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки у ньому не зазначена точна процентна ставка, банк при його укладанні використав нечесну підприємницьку діяльність, ввів споживача в оману, його умови являються несправедливими.

При укладанні кредитного договору сторони фактично не дійшли згоди щодо суттєвих умов договору - розміру та типу відсоткової ставки, а тому, просила визнати кредитний договір неукладеним; стягнути з відповідача безпідставно отримані кошти за неукладеним правочином у розмірі 5729,98 доларів США, що еквівалентно 153 849 грн 97 коп.

У жовтні 2014 року ПАТ «ОТП Банк» звернулося до суду із зустрічним позовом, у якому зазначало, що у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору від 22 серпня 2006 pоку, станом на 26 вересня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 11 236,33 доларів США, що еквівалентно 251 874 грн 53 коп., яку ПАТ «ОТП Банк» просило стягнути з ОСОБА_2

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня

2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 28 травня 2015 року, у позові ОСОБА_2 відмовлено.

Зустрічний позов ПАТ «ОТП Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 11 236,33 доларів США, що еквівалентно 257 610 грн 30 коп., з якої: заборгованість за кредитом - 10 986,15 доларів США, що еквівалентно 251 874 грн 53 коп.; заборгованість за нарахованими відсотками за період з 22 липня по 25 вересня 2014 року - 250,18 доларів США, що еквівалентно 5 735 грн 77 коп.; пеня - 64 грн 49 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 та її представник - ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити, у задоволенні зустрічного позову банку відмовити.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Суди обґрунтовано відмовили у задоволенні позову ОСОБА_2, оскільки відповідно до п. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» позивачка не скористалася своїм правом протягом

14 календарних днів відкликати згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причини, не відмовилася від його виконання, а тривалий час користувалася кредитними коштами, що свідчить про те, що вона була згодна з умовами даного договору.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, правильно дійшов висновку про задоволення зустрічного позову відповідно до вимог

ст. ст. 526, 536, 1050, 1054, 1055 ЦК України з урахування роз'яснень, викладений у п. 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» та зобов'язань позичальника за кредитним договором.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 та її представнику - ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про захист прав споживачів та визнання договору неукладеним; за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М. Ситнік