АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22ц/796/4770/2015 Головуючий у 1-й інстанції - Яровенко Н.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В., Невідомої Т.О.

при секретарі - Бугай О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2013 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулось до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 5 квітня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами яких останній отримав кредит у сумі 64 000 Євро зі сплатою 11,8 процентів річних, строком до 4 квітня 2017 року. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором цього ж дня між банком та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, за умовами якого останній передав банку в іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, що належить йому на праві власності. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору утворилася заборгованість у сумі 29 552,64 Євро, що еквівалентно 324 841,85 грн., яка складається із заборгованості за основним договору у сумі 26 084,84 Євро, що еквівалентно 286 723, 88 грн.; заборгованості зі сплати відсотків у сумі 2 929,61 Євро, що еквівалентно 32 202,20 грн.; заборгованості зі сплати пені у сумі 538,19 Євро, що еквівалентно 5 915,77 грн. Ураховуючи викладене позивач просив у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 5 квітня 2007 року у сумі 324 841, 85 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, шляхом проведення прилюдних торгів.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2014 року позов задоволено.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 5 квітня 2007 року у сумі 324 841,85 грн., яка складається із заборгованості за основним договором у сумі 286 723, 88 грн.; заборгованості зі сплати відсотків у сумі 32 202,20 грн.; заборгованості зі сплати пені у сумі 5 915,77 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1, шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду в частині нарахування заборгованості зі сплати неустойки (пені) скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. На обґрунтування своїх доводів, апелянт, вказує зокрема, що позивачем пропущено позовну давність терміном в один рік до вимог щодо стягнення неустойки.

У іншій частині судове рішення суду першої інстанції заявником не оскаржено і підстав перевіряти його законність і обґрунтованість у цій частині у суду апеляційної інстанції немає.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони та /або їх представники не з'явились, про день час та місце розгляду справи за законом повідомлені належно.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи в апеляційному суді.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 5 квітня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами яких останній отримав кредит у сумі 64 000 Євро зі сплатою 11,8 процентів річних, строком до 4 квітня 2017 року.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором цього ж дня між банком та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, за умовами якого останній передав банку в іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, що належить йому на праві власності.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору утворилася заборгованість у сумі 29 552,64 Євро, що еквівалентно 324 841,85 грн., яка складається із заборгованості за основним договору у сумі 26 084,84 Євро, що еквівалентно 286 723, 88 грн.; заборгованості зі сплати відсотків у сумі 2 929,61 Євро, що еквівалентно 32 202,20 грн.; заборгованості зі сплати пені у сумі 538,19 Євро, що еквівалентно 5 915,77 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в частині нарахуванні заборгованості зі сплати неустойки (пені) банку суд першої інстанції виходив з їх доведеності та того, що відповідач порушив умови кредитного договору, кредит та відсотки за користування ним вчасно не погашав, в результаті чого утворилася заборгованість.

Судова колегія не погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) .

За правилами ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Правова природа пені така, що строк позовної давності щодо її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Таким чином, застосування строку позовної давності в один рік згідно із ст. 258 ЦК України, який щодо стягнення неустойки обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням до суду, а починається окремо за кожен день, за який вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

З аналізу наведених норм вбачається, що законом обмежено позовну давність для стягнення пені в один рік і подання заяви для її застосування не потрібно.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що до позовної вимоги Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про стягнення пені, підлягає застосуванню позовна давність в один рік, яка розраховується відповідно до формули: С х РП/100 х Д : 100, де С - сума заборгованості за період, РП - розмір пені, зазначений в договорі, Д - кількість днів прострочення.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором (а.с.42), зокрема, заборгованості зі сплати пені вбачається, що розмір заборгованості зі сплати пені розраховано за період з 1 жовтня 2012 року по 24 жовтня 2013 року (за графіком).

Як вбачається із матеріалів справи з позовом до ОСОБА_1 банк звернувся 8 листопада 2013 року.

У відповідності до ст. 258 ЦК України позовні вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню в межах строку позовної давності та в межах позовних вимог (ст. 15 ЦПК України), тобто з 8 листопада 2012 року по 24 жовтня 2013 року, що становить 11 місяців 16 днів та складає 5 182, 53 грн. (5 915,77 грн заявлені вимоги зі сплати пені - 46 днів кількість на які зменшується період стягнення пені х 15,94 грн середньоденний розмір пені). З урахуванням зазначеного загальний розмір заборгованості за кредитним договором має бути зменшений до 319 659,32 грн (324 841, 85 грн - 5 182,53 грн).

Відповідно до ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і зміни рішення, є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

На підставі викладеного, рішення суду, в частині задоволення вимог про стягнення пені підлягає зміні та зменшенню стягнутої судом пені з 5 915,77 грн до 5 182,53 грн та, відповідно, підлягає зміні загальна заборгованість за кредитним договором з 324 841,85 грн до 319 659,32 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегіясуддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, задовольнити частково.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2014 року в частині визначення суми кредитної заборгованості за кредитним договором від 5 квітня 2007 року змінити, зменшивши розмір пені з 5 915,77 грн до 5 182,53 грн та загальну суму заборгованості за кредитним договором з 324 841,85 грн до 319 659,32 грн.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді