Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Стахова Н.В.
Справа № 433/73/15-ц
Провадження № 22ц/782/176/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«02» липня 2015 року м.Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді Стахової Н.В.,

суддів: Орлова І.В., Лісіциної А.І.

при секретарі: Веселові С.С.

з участю прокурора: Кострицької М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу Прокурора Троїцького району Луганської області в інтересах держави в особі: Вівчарівської сільської ради Троїцького району Луганської області

на рішення Троїцького районного суду Луганської області від 23 січня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Вівчарівської сільської ради Троїцького району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ОСОБА_2 подано до суду вказаний позов.

У викладенні обставин, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги, він зазначив, що 01 лютого 2006 року померла його мати ОСОБА_3. Після її смерті залишилися земельна ділянка, земельна частка /пай/. Він звернувся до Троїцької державної нотаріальної контори з вимогою видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, земельну частку /пай/. У звязку з відсутністю у нього документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку і право на земельну частку /пай/, державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач просив визнати за ним право власності на земельну ділянку та земельну частку /пай/, що залишилися після смерті ОСОБА_3.

Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 23 січня 2015 року позов задоволено.

Звернувшись з апеляційною скаргою, прокурор Троїцького району Луганської області в інтересах держави в особі: Вівчарівської сільської ради Троїцького району Луганської області, посилається на порушення норм матеріального і процесуального права та ставить питання про скасування рішення і ухвалення нового рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заперечення на апеляційну скаргу від осіб, які беруть участь у справі, до суду не надано.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

За результатами розгляду справи судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

Так, судом встановлено, що 01 лютого 2006 року померла мати позивача - ОСОБА_3. За життя ОСОБА_3 отримувала сертифікат 17.01.1997 року серії ЛГ №0067828 на право на земельну частку /пай/, площею 12.28 умовних кадастрових га.

Спір судом вирішено на підставі ч.1 ст.1217, ст.ст.1225,1261 ЦК України, ч.1 ст.78, п.»г» ч.1 ст.81, ст.131 ЗК України, при ухваленні рішення суд керувався ст.ст.10,11,60,57-65,209,212-2115 ЦПК України.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом, інших спадкоємців немає, відповідач позов визнав.

За наслідками розгляду апеляційної скарги, колегія суддів визнала, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи

Відповідно до ч.1ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити рішення його без змін,скасувати рішення і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог або змінити рішення /п.п.1,2,3 ч.1ст.307 ЦПК України/.

Відповідно до вимог ст. ст.11,213 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування,

Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування".

Статтею 1216 ЦК України визначено поняття спадщини.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті 1217,1218 ЦК України/.

Відповідно до ст.1220 ЦК України, яка передбачає відкриття спадщини,спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1268 ЦК України, яка передбачає прийняття спадщини, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто / ст.1269 ЦК України/.

Згідно зі ст.1270 ЦК України ,для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1272 ЦК, яка передбачає наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку.

Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Отже, у справах про спадкування права власності на нерухоме майно суди не повинні задовольняти позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом чи за заповітом за відсутності спору між спадкоємцями стосовно спадщини, оскільки реалізація прав позивачів має інші механізми: звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, встановлення факту прийняття спадщини, продовження строку прийняття спадщини (у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року), про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем щодо правовідносин, які виникли після набрання чинності ЦК. При цьому судам слід враховувати, що свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених ч. 2 ст. 1270, ст. 1276 ЦК, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини.

Таким чином, суд передчасно задовольнив вимоги та визнав за позивачем право власності на нерухоме майно в порядку спадкування без урахування можливості позивача звернутися до суду для визначення йому додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини, оскільки в такому разі можливість одержання в нотаріальному порядку свідоцтва про право на спадщину не була втрачена.

З встановлених обставин та наведених норм права, колегія суддів вважає, що позивач у встановленому законом порядку спадщину після смерті матері не прийняв, оскільки на час смерті матері не проживав разом з нею, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався.

Згідно ч.ч.1,2ст.309 ЦПК України,підставами для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин,що мають значеннядля справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини,або не застосовано закон,який підлягав застосуванню.

При викладених обставинах, апеляційна скарга підлягає задоволенню рішення суду має бути скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.209,307,309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Прокурора Троїцького району Луганської області в інтересах держави в особі: Вівчарівської сільської ради Троїцького району Луганської області - задовольнити.

Рішення Троїцького районного суду Луганської області від 23 січня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Вівчарівської сільської ради Троїцького району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно - скасувати.

Постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Вівчарівської сільської ради Троїцького району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно відмовити за необґрунтованістю.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак його може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції: Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий-суддя:

Судді: