АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/5887/2015 Доповідач - Музичко С.Г.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі головуючого - судді Музичко С.Г.,

суддів: Прокопчук Н.О., Саліхова В.В.,

при секретарі Гладченко Ю.І.

за участю позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача Богуславець С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою генерального директора Черкаської обласної державної телерадіокомпанії Калініченка Михайла Михайловича на заочне рішення Дарницького районного суду м.Києва від 16 січня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Черкаської обласної державної телерадіокомпанії, третя особа - генеральний директор Черкаської обласної державної телерадіокомпанії Калініченко Михайло Михайлович про визнання звільнення з роботи незаконним, поновлення на роботі, внесення змін до трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року позивач звернулась до суду із позовомпровизнання звільнення з роботи незаконним, поновлення на роботі, внесення змін до трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Посилається на те, що відповідач незаконно 23.06.2014р. звільнив її з роботи згідно п.1 ст. 40 КЗпП України і не запропонував іншої посади, чим порушив трудові права позивача.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 16 січня 2015 року позов ОСОБА_2 про визнання звільнення з роботи незаконним, поновлення на роботі, внесення змін до трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Визнано незаконним наказ генерального директора Черкаської обласної державної телерадіокомпанії від 23.06.2014р. за №62-К про звільнення головного продюсера ОСОБА_2 з роботи.

Поновлено ОСОБА_2 на роботі на посаді головного продюсера Черкаської обласної державної телерадіокомпанії.

Стягнуто з Черкаської обласної державної телерадіокомпанії на користь ОСОБА_2 24284 (двадцять чотири тисячі двісті вісімдесят чотири) грн.. середнього заробітку за вимушений прогул.

Стягнуто з Черкаської обласної державної телерадіокомпанії на користь ОСОБА_2 4070 грн. судових витрат та 487 грн. судових витрат на користь держави.

B іншій частині позову - відмовлено.

Вирішено допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_2 на роботі на посаді головного продюсера Черкаської обласної державної телерадіокомпанії;

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з Черкаської обласної державної телерадіокомпанії на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за один місяць в розмірі 3549 (три тисячі п'ятсот сорок дев'ять) грн.20 коп.

В апеляційній скарзі представник відповідача Калініченко М.М. просить суд оскаржуване заочне рішення скасувати та ухвалити нове рішення. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано ту обставину, що на момент звільнення позивача була вакантна лише одна посада, яка була їй запропонована та від якої остання відмовилась. Вказує, що посада головного продюсера, яку обіймала ОСОБА_2 була одна. Також зазначає, що судом не вірно зроблено розрахунок середнього заробітку позивача, він має бути здійснений відповідно ІІ розділу ( п.2, абзац 3) Постанови КМУ від 08.02.1995 р. 100 середня заробітна плата робиться з розрахунку двох місяців, які передують звільненню.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача БогуславецьС.С. просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній доводів та скасувати рішення суду першої інстанції. Позивач ОСОБА_2, та її представник ОСОБА_3 просили суд відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником, або уповноваженим ним органом лише у випадках: 1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Судом першої інстанції встановлено, що з 15.07.2013 року позивач працювала на підставі строкового договору на посаді головного продюсера, а з 16.08.2013р. продовжила працювати на умовах безстрокового трудового договору на цій же посаді.

Згідно наказу № 39 (а.с.37) від 24.03.2014р., відповідачем з 01.06.2014р. була введена в дію нова структура і новий штатний розпис телерадіокомпанії з якої була виключена посада головного продюсера.

26.03.2014 року , позивача було попереджено про звільнення з 01.06.2014 року у зв'язку з ліквідацією посади та запропоновано ОСОБА_2 переведення на посаду інженера-програміста дільниці радіомовлення.(а.с.11)

23 червня 2014 року Наказом № 62-к ОСОБА_2 звільнено з посади на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі зміною в організації виробництва та праці.

Згідно з ч.2 ст.40 КЗпП Українизвільнення з підстав, зазначених в пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Пленум ВСУ в п.19 постанови від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснив, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнювальний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Необгрунтованим є посилання апелянта на те, що вакантна посада на момент звільнення була лише одна та була запропонована позивачу від якої вона відмовилась при звільненні за п.1 ст.40 КЗпП України, оскільки згідно з ч.2 ст.40 КЗпП Українизвільнення з підстав, зазначених в пунктах 1,2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Таким чином, при відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю відповідач повинен був запропонувати позивачеві іншу наявну станом на 01.06.2014 року роботу провідного інженера - програміста дільниці АВМ; звукорежисера ІІ категорії цеху відео зйомки і монтажу (а.с. 127). Даних щодо пропозиції ОСОБА_2 зазначених вакантних посад, та відповідної відмови позивача від переведення на іншу посаду матеріали справи не містять.

З цього слідує, що ОСОБА_2 звільнено з роботи з порушенням норм трудового законодавства, тому рішення суду щодо визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на посаді головного продюсера Черкаської обласної державної телерадіокомпанії та відповідно до вимог ст.235 КЗпП Українистягнутоз відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23.06.2014 року відповідає вимогам матеріального права.

Колегія суддів оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимогипро поновлення на роботі, стягненні середнього заробітку є такими, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства, підстав для скасування рішення суду в цій частині не встановлено.

При вирішенні спору, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача судових витрат у розмірі 4070 грн., які пов'язані з оплатою експертного дослідження щодо визначення розміру моральної шкоди, разом з тим у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди відмовлено. Позивач рішення суду не оскаржила.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких відповідачеві відмовлено.

Оскільки позивачу було відмовлено у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди, а тому колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду в частині стягнення судових витрат в сумі 4070 гривень, пов'язаних з оплатою експертного дослідження щодо визначення розміру моральної суперечить нормам процесуального закону, як наслідок, відповідно до ст.. 309 ЦПК України рішення суду в цій частині слід скасувати з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позову про стягнення судових в сумі 4070 гривень .

Керуючись ст. ст. 303, 309, 313-315 ЦПК України, колегіясуддів

вирішила :

Апеляційну скаргу генерального директора Черкаської обласної державної телерадіокомпанії Калініченка МихайлаМихайловича задовольнити частково.

Заочне рішення Дарницького районного суду м.Києва від 16 січня 2015 року скасувати в частині стягнення з Черкаської обласної державної телерадіокомпанії 4070 гривень судових витрат. В цій частині ухвалити нове рішення наступного змісту.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Черкаської обласної державної телерадіокомпанії, третя особа - генеральний директор Черкаської обласної державної телерадіокомпанії Калініченко Михайло Михайлович про стягнення судових витрат в сумі 4070 гривень відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді