Справа № 736/829/15-ц
Номер провадження 4-с/736/1/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2015 року м. Корюківка

Корюківський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Чурупченка М.І.,

при секретарі Макуха О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Корюківка у приміщенні суду справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області ОСОБА_2, про визнання дій та постанов винесених від 18.05.2015 року та 28.05.2015 року незаконними,-

в с т а н о в и в:

24 червня 2005 року скаржник звернувся до суду з даною скаргою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 10 березня 2015 року він звернувся до Корюківського районного суду із заявою про відстрочку виконання рішення суду від 19.11.2014 року по справі №736/1427/14 та зупинити на цей строк вчинення виконавчих дій та стягнення. Ухвалою Корюківського районного суду від 17.04.2015 року суд відмовив у задоволенні заяви. Незважаючи на те, що ухвала Корюківського районного суду від 17.04.2015 року не набрала законної сили, державним виконавцем Левченко М.О. було винесено дві постанови від 18.05.2015 року про накладення арешту на автомобіль ВАЗ 21083 та від 28.05.2015 року про накладення арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: Чернігівська область м. Корюківка, провул. Бульварний, 2/9. Скаржник вважає дані постанови незаконними, винесеними державним виконавцем передчасно та такими, що підлягають скасуванню оскільки були винесені незважаючи на те, що ухвала Корюківського районного суду від 17.04.2015 року не набрала законної сили та остаточно не вирішено питання про відстрочку виконання рішення суду, а також ці постанови були направлені в той час, коли сплинули всі строки, передбачені законодавством України на їх оскарження. Тому скаржник змушений звернутись до суду та просить визнати дії державного виконавця відділу ДВС Корюківського РУЮ по забезпеченню виконання рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 19.11.2014 року та винесені ним постанови від 18.05.2015 року та від 28.05.2015 року у виконавчому провадженні №46697643 незаконними.

У судове засідання скаржник ОСОБА_1 надав заяву в якій просив слухання справи провести без його участі оскільки перебуває у відрядженні за межами міста.

У судове засідання державний виконавець Левченко М.О. надав заяву про розгляд справи без його участі, заяву (скаргу) не визнав, вважає її безпідставною, тому просить відмовити скаржнику у її задоволенні, оскільки він діяв відповідно законодавства і порушень при проведенні виконавчих дій не допущено.

У судове засідання представник стягувача не зявився, подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, а також письмове заперечення на скаргу, так як вважає її безпідставною і просить відмовити у її задоволенні.

Як встановлено судом, що згідно кредитного договору від 17.04.2008 року скаржником було отримано кредит 45 000,00 доларів США, виходячи з банківського курсу 5,05 грн. за один долар США. Оскільки кредит було не погашено в строк, то за позовом позивача з позичальника та із заявника (скаржника, як поручителя позичальника), рішенням суду було зобовязано солідарно стягнути з відповідачів кошти за кредитним договором у розмірі - 37476,21 (тридцять сім тисяч чотириста сімдесят шість) доларів США 21 цент США - заборгованості по кредиту станом на 07 жовтня 2014 року, а саме: 30126,44 доларів США - заборгованість за основною сумою кредиту по тілу кредиту та 7349,77 доларів США заборгованості по відсоткам за користування кредитом та 3654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) грн. 00 коп. на відшкодування сплаченого судового збору при зверненні з позовом до суду. Апеляційною інстанцією було залишено рішення першої інстанції в силі. Позивачу (банку) було видано виконавчий лист, який знаходиться на виконанні у виконавчій службі.

10 березня 2015 року скаржник звернувся до Корюківського районного суду із заявою про відстрочку виконання рішення суду від 19.11.2014 року по справі №736/1427/14, оскільки він подав касаційну скаргу, а рішення касаційною інстанцією не прийнято, то просив зупинити на цей строк вчинення виконавчих дій та стягнення. Ухвалою Корюківського районного суду від 17.04.2015 року суд відмовив у задоволенні заяви за безпідставністю.

Державним виконавцем Левченко М.О. було винесено дві постанови від 18.05.2015 року про накладення арешту на автомобіль ВАЗ 21083 та від 28.05.2015 року про накладення арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: Чернігівська область м. Корюківка, провул. Бульварний, 2/9. Заявник (скаржник) вважає дані постанови незаконними, винесеними державним виконавцем передчасно та такими, що підлягають скасуванню оскільки були винесені незважаючи на те, що ухвала Корюківського районного суду від 17.04.2015 року не набрала законної сили та остаточно не вирішено питання про відстрочку виконання рішення суду, а також ці постанови були направлені в той час, коли сплинули всі строки, передбачені законодавством України на їх оскарження.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про державну виконавчу службу» правову основу діяльності державної виконавчої служби становлять Конституція України, ЗУ «Про виконавче провадження», інші закони та нормативно-правові акти, що прийняті на їх виконання.

Частиною 1 ст. 7 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Відповідно ЗУ «Про виконавче провадження», у разі ненадання боржником у встановлені строки виконання рішення документального підтвердження повного виконання рішення, державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків, розпочинає примусове виконання рішення, де заходами примусового виконання рішення є і звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права боржника. заходами Статтею 50 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено порядок звернення стягнення на грошові кошти та інше майно боржника, відповідно до якого звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації. За наявності даних про кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах та на зберіганні в банках чи інших кредитних організаціях, на них накладається арешт. Згідно ст. 55 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження. Слід зазначити, що ЗУ «Про виконавче провадження» не зобовязує державного виконавця зясовувати чи працевлаштувався боржник і чи отримує там кошти і в якому розмірі, оскільки інформація, що надходить до державного виконавця надається відповідними державними органами, до компетенції яких входить перевірка дійсності рахунків, а також майна боржника. Слід зазначити, що ЗУ «Про виконавче провадження» не встановлює обмежень для державного виконавця щодо накладення арешту на певне майно боржника. В даному випадку, постанови про арешт майна боржника, були винесені начальником відділу ДВС Корюківського РУЮ ОСОБА_2 на підставі та в межах повноважень, що передбачені законодавством.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Згідно з ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення її права чи свобод.

Беручи до уваги, що ОСОБА_1, є боржником по виконавчому провадженню, яке знаходиться на виконанні у ВДВС Корюківського РУЮ, та при накладенні арешту на його майно (автомобіль та квартиру) не доведено порушень законодавства державним виконавцем, тому дослідивши матеріали справи та враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що заява (скарга) задоволенню не підлягає, так як не доведено протиправності та незаконності дій державного виконавця по винесенню постанов про арешт майна.

Керуючись ст. 2 Закону України «Про державну виконавчу службу», ст.ст. 5, 5-1, 7, 8, 27, 32, 50, 55, 57, 63 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 383, 385 ЦПК України, ст.ст. 81, 88, 208-210, 383- 389 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області ОСОБА_2, щодо винесених ним постанов від 18.05.2015 року та від 28.05.2015 року у виконавчому провадженні №46697643 незаконними відмовити.

Копії ухвали надати сторонам по справі до віцдому.

На ухвалу суду протягом пяти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга, а у разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя М. І. Чурупченко