Справа №705/2381/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2015 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Мазуренко Ю.В.

при секретарі Щербаковій Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Уманської міської ради Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2015 року позивач звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовною заявою до Уманської міської ради Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві позивач вказує, що 06 червня 2014 року померла ОСОБА_2.. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, свідоцтво ЧР-23 №1719, видане Уманською міською радою для обслуговування житлового будинку та сам будинок, свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом НАК 803639, що розташований за адресою по вул. Калініна, 22 в м. Умань Черкаської області. За життя спадкодавець ОСОБА_2 склала заповіт, яким заповіла дану земельну ділянку та будинок розташований на ній позивачу, ОСОБА_1, після своєї смерті. У встановлений законом термін позивач звернувся до Уманської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивачу було відмовлено, відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.03.2015 року за підписом державного нотаріуса Уманської міської нотаріальної контори ОСОБА_3. У вказаній постанові зазначено, що ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, у звязку з тим, що відомості про вищевказану земельну ділянку відсутні у Державному земельному кадастрі. Так як власник земельної ділянки ОСОБА_2 померла, провести державну реєстрацію цієї земельної ділянки неможливо. Позивач позбавлений можливості в органах нотаріату належним чином оформити його спадкові права і тому змушений звернутися до суду з відповідним позовом.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задоволити в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові.

Представник відповідача- Уманської міської ради Черкаської області належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не зявився. В письмовій заяві, що надійшла на адресу суду, зазначено, що вони не заперечують проти визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування відповідно до позову ОСОБА_1, а справу просять слухати без участі представника відповідача.

Суд, вислухавши пояснення позивача, беручи до уваги процесуальну позицію відповідача по справі, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення .

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, померла 06 червня 2014 року (свідоцтво про смерть серія 1-СР 237666 від 07.06.2014 року а.с. 6).

В Державному акті на право приватної власності на землю серія ЧР- 23 № 1719 зазначено, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,0529 га. Земельна ділянка розташована на території Уманської міської ради Черкаської області, надана для обслуговування житлового будинку (а.с.7).

Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 14-28-0.3-2689/2-15 від 23.03.2015 року - загальна вартість земельної ділянки площею 529 га, що розташована за адресою : вул. Калініна, 22 в м. Умані Черкаської області, становить - 56179,80 грн.(а.с.-8)

05.08.2014 року № 682 ОСОБА_1 подав до державного нотаріуса Уманської міської нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину.

06.03.2015 року ОСОБА_1 було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за підписом державного нотаріуса Уманської міської нотаріальної контори ОСОБА_3 У постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії міститься посилання, що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку неможливо, у звязку з тим, що відомості про вищевказану земельну ділянку відсутні у Державному земельному кадастрі. Так як власник земельної ділянки ОСОБА_2 померла, провести державну реєстрацію цієї земельної ділянки неможливо. (а.с. 9).

Згідно заповіту від 30 березня 2010 року, посвідченого державним нотаріусом Уманської міської нотаріальної контори ОСОБА_3, спадкодавець ОСОБА_2 заповіла все належне їй майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось, та взагалі все те, на що вона за законом матиме право на день її смерті, спадкоємцеві ОСОБА_1 (а.с. 39).

У Конституції України Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою ( ст.. 1) і визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина , її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обовязком держави (ст.. 3), права та свободи людини є невідчужуваними і непорушними ( ст.. 21). В статті 13 визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону(ст.. 14).

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з положеннями ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статей 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до частини 1 ст. 1225 ЦК України право на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування » відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення ) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і право чинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або право чинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Статтею 4 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень», від 01.07.2004 року передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі й право власності на нерухоме майно. В ст.331 ЦК України зазначено, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню

За частиною 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Підстав для неприйняття визнання позову - не встановлено.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Уманської міської ради Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно- підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11,16, 316, 317, 328, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58-60, 208, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, яка померла 06 червня 2014 року, право власності на земельну ділянку розміром 0,0529 га, що розташована на території Уманської міської ради Черкаської області за адресою : вул. Каліна, 22 в м. Умань Черкаської області та була передана спадкодавцю для обслуговування житлового будинку на підставі державного акта на право приватної власності на землю серія ЧР- 23 № 1719, виданого виконавчим комітетом Уманської міської ради народних депутатів № 176 від 13 квітня 2000, який був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю ЧР -23 №1719.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10-и днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ю.В. Мазуренко