Справа № 760/8945/15-ц
Провадження № 2-4289/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді - Лазаренко В.В.

при секретарі - Кучерині Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

06.05.2015 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів доходів відповідачки до досягнення дитиною повноліття.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що з 14.11.1985 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. В цьому шлюбі у сторін народилось дві дочки: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

18.04.2007, рішенням суду, шлюб між сторонами було розірвано. 23.08.2007 року позивач отримав свідоцтво про розірвання шлюбу в органах РАЦС.

05.02.2009 року позивач взяв шлюб з ОСОБА_5., яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_5..

Після розірвання шлюбу, доньки сторін залишилися проживати з відповідачкою.

Позивач зазначив, що оскільки відповідачка зловживала своїми правами матері і створювала штучні перешкоди в його спілкуванні з молодшою дочкою ОСОБА_3 і його участі в вихованні останньої, він у 2006 році звернувся до районного органу опіки та піклування з відповідною заявою про встановлення регламенту побачень з неповнолітньою дочкою ОСОБА_3. Розпорядженням Солом'янської РДА в м. Києві від 08.09.2006 року № 1557 було встановлено регламент побачень позивача з ОСОБА_3, який було змінено (розширено) Розпорядженням Солом'янської у м. Києві державної адміністрації від 09.09.2008 року № 1536. Позивач зазначив, що фактично, з цього часу, ОСОБА_3 більше часу проживала в його сім'ї ніж з відповідачкою.

Позивач вказує на те, що з квітня 2009 року ОСОБА_3 постійно проживає в його сім'ї, разом з позивачем, його дружиною та її неповнолітньою дочкою ОСОБА_6. В їх сім'ї, між всіма її членами існує взаємне почуття любові, поваги, доброзичливості одне до одного. Останні роки лише позивач та його дружина піклуються про виховання, здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток ОСОБА_3. Відповідачка взагалі самоусунулася від виконання будь-яких обов'язків матері по відношенню до ОСОБА_3.

В серпні 2009 року позивач влаштував ОСОБА_3 в гімназію і оплату за її навчання здійснює зі своєю дружиною. Він разом з дружиною, а інколи кожен з них окремо, відвозять ОСОБА_3 і дочку дружини ОСОБА_6 (вони навчаються в одному закладі) до навчального закладу і забирають їх після закінчення уроків. До цього ОСОБА_3 була влаштована позивачем до дитячого дошкільного закладу при цій гімназії і відвідувала його. Він з дружиною влаштували ОСОБА_3 до наступних спортивних секцій: плавання, художньої гімнастики, дитячого фітнесу а також тенісу.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 28 квітня 2010 року було задоволено позов позивача до відповідачки, яким місце проживання ОСОБА_3 визначено разом з позивачем. Наведене рішення суду вступило в закону силу.

Позивач вказує, що з 2009 року ОСОБА_3 проживає разом з ним в його сім'ї і знаходиться лише на його утриманні. Лише він піклуюся про стан її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідачка останні роки взагалі не бачила доньку, не займалась її вихованням, не приймала участі в житті доньки. Позивач припускає, що відповідач мабуть вже не пам'ятає, як виглядає донька, і не тільки не піклується про стан її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а й взагалі не цікавиться долею дитини. Будь-яких перешкод в реалізації прав матері, позивач відповідачці ніколи не чинив.

Посилаючись на наведені вище обставини, позивач вказує на те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться долею дівчинки, не приймає участі у її вихованні та утриманні і тому просить задовольнити його позов, позбавити відповідачку батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 та стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги ОСОБА_1. в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні категорично заперечувала проти позову і просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що вона не могла виконувати свої батьківські обов'язки в зв'язку з тим, що позивач перешкоджав їй в спілкуванні з дитиною.

3-ої особа , орган опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, просить розглядати справу у відсутності свого представника. Подав суду висновок про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 14 листопада 1984 року між сторонами було зареєстровано шлюб.

Від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 02.09.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м.Києві (а.с. 5).

18.04.2007 року, рішенням Солом`янського районного суду м. Києва, шлюб між сторонами було розірвано. Рішення набрало чинності.

23.08.2007 року шлюб сторін був розірваний в органах РАЦС.

05.02.2009 року позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 і проживає разом з нею та її дочкою від першого шлюбу ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Після розірвання шлюбу між сторонами, їх донька ОСОБА_3 залишилася проживати з матір`ю.

Разом з цим, оскільки відповідачка зловживала своїми правами матері і створювала штучні перешкоди в спілкуванні позивача з молодшою дочкою ОСОБА_3, позивач у 2006 році звернувся до районного органу опіки та піклування з відповідною заявою про встановлення способів участі батька у вихованні дитини.

Розпорядженням Солом'янської РДА в м. Києві від 08.09.2006 року № 1557 було встановлено регламент побачень ОСОБА_1. з донькою ОСОБА_3: кожної середи з 18.00 до 20.00 годин та кожної п'ятниці з 15.00 до 20.00 години і зобов'язано відповідачку не чинити перешкод у спілкуванні позивача з дочкою.

Розпорядженням Солом'янської у м. Києві державної адміністрації від 09.09.2008 року № 1536 зазначений регламент зустрічей батька з дочкою було значно розширено, встановлено наступний регламент побачень ОСОБА_1. з дочкою ОСОБА_3: кожної середи з 18 до 20 годин; 1, 3 тиждень з 15.00 п'ятниці до 20.00 неділі; 2, 4 п'ятниця з 15.00 до 20.00 години.

Судом встановлено, що з цього моменту донька сторін ОСОБА_3 більше проживала в сім`ї позивача, ніж з матір`ю.

Встановлено також, що з квітня 2009 року донька сторін ОСОБА_3 постійно проживає з батьком, в його сім`ї, де склалася доброзичлива атмосфера, діти дружать між собою, відвідують один навчальний заклад, куди їх завозять та забирають позивач або його дружина. ОСОБА_3 знаходиться на повному утриманні позивача, який повністю взяв на себе утримання дитини, її виховання, духовний та фізичний розвиток, медичне обслуговування та інше. Позивач та його сім`я забезпечує ОСОБА_3 належні умови для навчання, виховання, несе матеріальні витрати на оздоровлення дитини, приділяє багато уваги дитині, бере активну участь в учбовому процесі.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 28 квітня 2010 року було задоволено позов ОСОБА_1. до ОСОБА_2 про визначення місця проживання ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1. (а.с. а.с. 6-13).

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_7, яка працює нянею в сім`ї позивача, та ОСОБА_8, працює водієм в сім`ї позивача, показали суду, що протягом часу, який ОСОБА_3 проживає в сім`ї позивача, вихованням дитини займається лише позивач та його дружина ОСОБА_5.. Вони жодного разу не бачили, щоб відповідачка ОСОБА_2 спілкувалася з дитиною. Свідок ОСОБА_7 показала, що зі слів ОСОБА_3 їй стало відомо про те, що дитина взагалі не спілкується з відповідачкою ОСОБА_2. Остання не поздоровила дитину навіть із днем народження. Свідок ОСОБА_8 показав, що він іноді підвозить ОСОБА_3 до навчального закладу, гуртків та забирає її, проте жодного разу не бачив біля навчальних закладів або будинку позивача відповідачку ОСОБА_2. Він також не бачив, щоб відповідачка спілкувалася з дитиною або приймала хоча б якусь участь в її житті.

Згідно довідки форми № 3 від 17.03.2015 року позивач разом зі своєю сім`єю: дружиною - ОСОБА_5., її дочкою - ОСОБА_6, двома доньками - ОСОБА_3, 2003 р.н., та ОСОБА_9, 2010 р.н., а також матір`ю - ОСОБА_10., зареєстровані та проживають в квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 14).

Як вбачається з характеристики на ученицю 6-А класу Кловського ліцею № 77, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період навчання в ліцеї продемонструвала старанність. Програмовий матеріал засвоює добре. В школі завжди має охайний вигляд. Дівчинка життєрадісна, активно приймає участь в житті класу. Комунікабельна, користується повагою у однокласників та вчителів. Вихованням ОСОБА_3 займається її батько ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_5, які регулярно цікавляться навчанням та успіхами дівчинки (а.с. 15).

З висновку спеціаліста (психолога), складеного 15 травня 2015 року психологом ОСОБА_11, вбачається, що в ході експериментального психологічного дослідження (проведеного за письмовим зверненням батька дитини ОСОБА_1., щодо психологічного статусу, поведінкових та особистісних властивостей його дочки) у ОСОБА_3 виявлено такі індивідуальні поведінкові властивості: адекватнамемоційна експресія; емпатійність та відвертість; чутливість до впливів зовнішнього середовища; нормальна стресостійкість; висока особистісна тривожність; ситуативна невпевненість у власних силах; коливання самооцінки; мотивація уникання невдач, іноді прагнення досягнення успіху.

В ході психологічного дослідження виявлені нормальні здатність до концентрації та переключення уваги; механічне та смислове запам'ятовування. Мислення логічне, з відповідним вікові рівнем інтелектуальних досягнень. Вербальний інтелект вищий за вікову норму.

ОСОБА_3 ставиться до матері (ОСОБА_2) майже індиферентно. Вона свідомо заявляє про небажання з нею спілкуватися та зустрічатися.

ОСОБА_3 сприймає батька (ОСОБА_1.), як найбільш значущого дорослого в своєму житті. Вона відчуває його піклування, любов та увагу. Зрозуміло, що батько є головним об'єктом прив'язаності дитини. Досліджувана пов'язує з ним та сім'єю відчуття спокою, стабільності, захищеності, визнання, розуміння. При цьому вона вже майже не розділяє своє ставлення до батька і до сім'ї (батько та ОСОБА_5), що свідчить про повне прийняття нею умов проживання, комфортність та безпеку в родині.

В ході психологічного дослідження ОСОБА_3 не виявлено жодних маркерів впливу її матері (ОСОБА_2). Через відсутність спілкування та зустрічей упродовж двох з половиною років та лише 2 зустрічей упродовж останніх 5 років ознаки впливу відсутні.

В ході психологічного дослідження ОСОБА_3 виявлено ознаки впливу на її формування, розвиток, самопочуття та поведінку її батька (ОСОБА_1.). Рольова позиція батька та його поведінка мають стимулюючий вплив на бажання дитини вчитися, досягати, прагнути; позитивний вплив в сфері відчуття дівчинкою спокою, врівноваженості, прийняття, визнання та безпеки.

/а.с. а.с. 30-36/.

З висновку органу опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 09.06.2015 року за № 108-8354/01, вбачається, що органом опіки та піклування була розглянута заява ОСОБА_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, і матеріали справи щодо надання висновку до суду по справі про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_2, стосовно малолітньої ОСОБА_3, 2003 р. н., орган опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації встановив, що батьки дитини перебували в шлюбі до серпня 2007 року.

З часу роз'їзду подружжя малолітня ОСОБА_3 мешкала разом з матір'ю, але після побачень з батьком дуже нервувала, плакала, не бажала залишати батьківську домівку. Кожне повернення до матері ставало психотравмуючим фактором для дитини, ставлення до матері було виразно негативним, наносило шкоду психологічному здоров'ю дитини. Цей постійний стресовий фактор суттєво впливав на формування та розвиток малолітньої. Зі слів ОСОБА_3, мама кричала на неї, не цікавилась її життям, негативно висловлювалась про батька та його дружину.

З квітня 2009 року дівчинка почала постійно проживати в сім'ї батька.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 28.04.2010 р. було визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 з батьком, ОСОБА_1. 3 цього часу ОСОБА_2 бачила дитину всього два рази, повністю перестала приймати участь у вихованні доньки, самоусунулась від виконання батьківських обов'язків, не цікавилась її життям та станом здоров'я, не вітала зі святами, не дарувала подарунків.

Відповідно до довідки, наданої Кловським ліцеєм № 77 іноземних мов м. Києва, вихованням ОСОБА_3 займається батько та його дружина, ОСОБА_5., які регулярно цікавляться навчанням дівчинки та її успіхами в ліцеї.

Відповідно до висновку психолога ОСОБА_11., від 15.05.2015 р., ОСОБА_3 залишила негативні спогади про матір у минулому, не переживає через її ставлення до себе, ставиться до матері майже індиферентно. Між ОСОБА_3 та батьком існує тісний емоційний зв'язок, батько є авторитетом для дівчинки. ОСОБА_3 комфортно почуває себе поряд з батьком та мачухою ОСОБА_5, яку називає матір'ю.

Під час обстеження житлово-побутових умов проживання малолітньої за адресою: АДРЕСА_1, працівниками служби у справах дітей Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації 29.05.2015 року було встановлено, що ОСОБА_3 разом з батьком, його дружиною ОСОБА_5, її донькою ОСОБА_6, та своєю молодшою сестрою ОСОБА_9, проживають в трикімнатній квартирі, де створені належні умови для навчання, відпочинку та фізичного розвитку дітей.

Під час бесіди зі співробітниками служби у справах дітей Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації 29.05.2015 року ОСОБА_3 повідомила, що протягом останніх трьох років матір не бачила, дівчинка матір'ю вважає мачуху ОСОБА_5, називає її мамою.

ОСОБА_1 працює, матеріально забезпечений, позитивно характеризується за місцем роботи.

Матір дитини, ОСОБА_2, про засідання комісії з питань захисту прав дітей при Солом'янській районній в місті Києві державній адміністрації повідомлена належним чином, але на засідання не з'явилась, жодного підтвердження її участі у вихованні доньки не надала.

Керуючись статтями 19, 164, 171 Сімейного кодексу України, виходячи з наявних матеріалів справи та інтересів дитини, враховуючи думку дитини та рішення комісії з питань захисту прав дитини (засідання від 02.06.2015 р. та від 05.06.2015 р.), орган опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітньої ОСОБА_3, 2003 року народження.

/а.с. а.с. 50-51/.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення, і про позбавлення та поновлення батьківських прав" визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з`ясування обставин, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу.

Виходячи з наведеного вище, фактичних обставин справи встановлених в ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку про те, що відповідачка ОСОБА_2 повністю ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої ОСОБА_3, участі у вихованні та навчанні дитини не приймає, її фізичним та психічним розвитком не цікавиться, а тому вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1. про позбавлення відповідачки батьківських прав відносно малолітньої дитини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і є всі підстави для задовлення позову.

Суд критично оцінює заперечення відповідачки в судовому засіданні про те, що позивач перешкоджав їй в спілкуванні з дитиною, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частина 4 статті 59 ЦПК України передбачає, що доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Крім того, ч. 2 постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України від 29.12.11976 року "Про судове рішення" /з наступним змінами/ передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Між тим, відповідачка ОСОБА_2 не надала суду жодного доказу на підтвердження того, що їй з боку позивача чинилися перешкоди щодо спілкування з дочкою ОСОБА_3. Не встановлені такі обставини і судом.

До того ж, свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 показали суду, що вони працюють в сім`ї позивача кожного дня. Кожного дня вони бачать і спілкуються з ОСОБА_3. Вони стверджують, що в їх присутності не було жодного випадку перешкоджання відповідачці спілкуватися з дитиною.

Показання свідка ОСОБА_4, старшої дочки сторін, щодо того, що відповідачка останні три роки не мала можливості спілкуватися з ОСОБА_3 через незадовільний стан здоров`я та відсутність відомостей про місце проживання та навчання ОСОБА_3, суд оцінює критично, оскільки ці твердження не підтверджені будь-якими іншими доказами.

Так, суду відповідачкою не надано доказів на підтвердження того, що стан її здоров`я останні роки був настільки важким, що фактично вона була позбавлена можливості виконувати свої батьківські обов'язки щодо ОСОБА_3 за станом здоров`я.

Що стосується необізнаності відповідачки про місце проживання та навчання ОСОБА_3, суд також оцінює критично ці покази з огляду на те, що про місце проживання дитини знала свідок ОСОБА_4, яка бувала в гостях у свого батька ОСОБА_1., спілкувалася з сестрою ОСОБА_3, а останні роки, як вона стверджує, вона опікувалася своєю мамою - відповідачкою ОСОБА_2., тому сама свідок могла повідомити відповідачці про місце проживання ОСОБА_3 при бажанні відповідачки спілкуватися з молодшою донькою.

За таких обставин, суд не приймає заперечення відповідача до уваги при ухваленні рішення суду.

Згідно ч. 2 ст. 164 СК України, одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до частини 2 статті 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Статтею 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку відповідачки, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, оскільки, як встановлено судом, відповідачка не надає матеріальної допомоги на утримання дочки, не приймає участі у її вихованні, і всі витрати сплачує позивач, а відповідно до вимог закону батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та створювати для неї необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя.

Враховуючи, що відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 243,60 грн..

Крім цього, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. за вимогами про стягнення аліментів, враховуючи, що позивач звільнений від оплати судового збору за звернення до суду з позовом про стягнення аліментів.

Керуючись ст. ст. 10-11, 57-60, 88, 208, 209, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 181, 182, 164, 166, 191 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Києва, актовий запис № 532 зроблений 25 березня 2003 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини її заробітку щомісяця, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 травня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в сумі 243, 60 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 243, 60 грн..

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: