Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4213/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2015 року Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого - судді Шиповича В.В.

при секретарі Чучупака Т.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання таким, що втратив право користування житлом, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Комунальне підприємство «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської ради, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у травні 2015 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, про визнання таким, що втратив право користування житлом, вказавши, що на підставі ордеру №803/078 від 09.10.2003 року їй та членам її сім'ї - донька ОСОБА_4, чоловік ОСОБА_3, син чоловіка ОСОБА_5 було надано житло у гуртожитку за адресою АДРЕСА_1. Шлюб між нею та відповідачем було розірвано 13.11.2013 року. 1 листопада 2014 року ОСОБА_3 забрав свої речі та залишив гуртожиток. Оскільки ОСОБА_3 більше шести місяців без поважних причин не проживає за місцем реєстрації позивач просила суд на підставі ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР визнати його таким, що втратив право користування кімнатами АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги. Позивач додатково пояснила, що після розірвання шлюбу 13.11.2013 року вони продовжували проживати однією сім'єю із ОСОБА_3, але 1 листопада 2014 року ОСОБА_3 забрав свої речі, залишив ключі та пішов із гуртожитку. Як з'ясувалося, відповідач знайшов собі іншу жінку - ОСОБА_6, з якою став проживати спільно та обвінчався у церкві. ОСОБА_3 із гуртожитку не вона виганяла та ніяких перешкод у проживанні в гуртожитку не створювала, а навпаки після того як він пішов кликала відповідача назад, пропонувала ОСОБА_3 відновити їх сім'ю та жити спільно, на що він відмовився. Крім того після того, як ОСОБА_3 пішов із гуртожитку там ще деякий час проживав його син ОСОБА_5 у якого були ключі від всіх кімнат. ОСОБА_5 сам знявся з реєстрації у гуртожитку в лютому 2015 року. Після того, як ОСОБА_3 виїхав із гуртожитку вона самостійно оплачує комунальні послуги та ніяких коштів на ці цілі відповідач їй не передавав.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, посилаючись на те, що дійсно до листопада 2014 року проживав у гуртожитку спільно із позивачем, а потім ОСОБА_1 влаштувала скандал та в грубій формі вигнала його із гуртожитку, забрала ключі, не пускала жити за місцем реєстрації, погрожувала та вимагала знятися з реєстрації. Після листопада 2014 року він неодноразово передавав гроші ОСОБА_1 на оплату комунальних послуг, однак ніяких розписок з цього приводу не брав. Крім того він дав ОСОБА_1 1500 гривень для вирішення питання про розподіл ордерів, але цього не було зроблено. Він дійсно забрав із гуртожитку свої речі першої необхідності, але частина його речей досі перебувають у гуртожитку. Не заперечував що дійсно створив сім'ю із ОСОБА_6 та у листопаді 2014 року обвінчався з нею у церкві. На даний час проживає однією сім'єю із ОСОБА_6 в орендованій квартирі. Ні до міліції, ні до ЖЕКу, ні до адміністрації гуртожитку з приводу того, що ОСОБА_1 не пускає його жити у гуртожиток він не звертався.

Представник третьої особи КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради у судове засідання подав письмову заяву в якій просив проводити розгляд справи без його участі та ухвалити рішення на розсуд суду.

Суд вислухавши пояснення сторін та представника позивача, оголосивши заяву представника третьої особи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Згідно рішення Черкаської міської ради №3-513 від 29.12.2011 року за зверненням ПАТ «Азот» надано згоду на безоплатну передачу гуртожитку по АДРЕСА_1 м. Черкаси у комунальну власність територіальної громади. Гуртожиток передано на баланс КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради.

Враховуючи правовий режим гуртожитку по АДРЕСА_1, після передачі у власність територіальної громади житлові приміщення у ньому підлягають приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», а тому на мешканців такого гуртожитку у разі їх тимчасової відсутності поширюються вимоги статей 71, 72 ЖК України.

09.10.2003 року ВАТ «Азот» видано ордер №803/078 ОСОБА_1 на право заселення кімнат №93,94 гуртожитку по АДРЕСА_1 разом із членами її сім'ї - чоловіком ОСОБА_3, донькою ОСОБА_4, сином ОСОБА_5 (а.с. 8).

Згідно довідки КП «Придніпровська СУБ» та картки реєстрації/зняття з реєстрації (а.с. 4, 12) на даний час у спірній квартирі зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, а ОСОБА_5 був знятий з реєстрації 20.02.2015 року.

Згідно Актів від 01.11.2014 року та 01.05.2015 року складеного мешканцями гуртожитку по АДРЕСА_1 м. Черкаси та посвідченого посадовими особами Комітету мікрорайону «Припортовий» (а.с. 6,7), - ОСОБА_3 з 01.11.2014 року по 01.05.2015 року не проживав за місцем реєстрації в кімнатах №93,94 гуртожитку.

Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст.72 ЖК).

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 13.11.2013 року (а.с. 11).

В той же час і ОСОБА_1 і ОСОБА_3 стверджували у судовому засіданні, що після розірвання шлюбу вони продовжували проживати спільно та були членами однієї сім'ї.

Допитані у судовому засіданні ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 пояснили, що тривалий час проживають у гуртожитку по АДРЕСА_1 м. Черкаси та знайомі із ОСОБА_1 і ОСОБА_3, які проживали однією сім'єю. У листопаді 2014 року ОСОБА_3 перестав жити у гуртожитку, як пояснила ОСОБА_1 у зв'язку із тим, що зустрів іншу жінку, з якою створив сім'ю. Ніяких скандалів з приводу виселення ОСОБА_3 із гуртожитку вони не чули. Навпаки ОСОБА_1 бажала, щоб він повернувся та жив з нею, однак цього не відбулося.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_5 пояснив, що відповідач його батько. Раніше ОСОБА_3 жив із ОСОБА_1 однією сім'ю у гуртожитку по АДРЕСА_1 м. Черкаси, а потім восени 2014 року батько посварився із ОСОБА_1, знайшов іншу жінку та поїхав з гуртожитку. Він також був зареєстрований та проживав у гуртожитку. Після того, як батько поїхав, він ще деякий час жив в гуртожитку та мав ключі від обох кімнат, а потім теж посварився із ОСОБА_1 яка не бажала що б він жив у гуртожитку, забрав свої речі і став жити окремо. У лютому 2015 року він знявся з реєстрації у гуртожитку. Зі слів ОСОБА_3, йому відомо що той давав ОСОБА_1 гроші на оплату житла.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_6 пояснила, що наприкінці серпня 2014 року познайомилася із ОСОБА_3, а на початку листопада 2014 року почала жити з ним однією сім'єю. 21.11.2014 року вони обвінчались із ОСОБА_3 у церкві. Після того, як ОСОБА_3 став жити з нею, ОСОБА_1 телефонувала їй, погрожувала, втручалася в їх сім'ю для того щоб ОСОБА_3 повернувся. Також їй зі слів ОСОБА_3 відомо, що він давав гроші ОСОБА_1 на оплату комунальних послуг та гроші на адвоката, але позивач витратила ці гроші на свої власні цілі.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що є тіткою ОСОБА_3 та їй відомо, що він жив однією сім'єю із ОСОБА_1. Спочатку все було добре, вони нажили багато спільного майна, а потім ОСОБА_1 почала сваритися із ОСОБА_3, а той знайшов іншу жінку та пішов від ОСОБА_1.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_12 пояснив, що є двоюрідним братом ОСОБА_3, який йому розповідав, що посварився із ОСОБА_1, яка його виганяла із гуртожитку та почав жити з іншою жінкою. Також зі слів ОСОБА_3 той давав гроші ОСОБА_1 на оплату житла хоча сам ОСОБА_12 свідком цих подій не був.

Суд приходить до висновку, що відповідачем суду не надано доказів того, що ОСОБА_1 чи інші особи перешкоджали йому проживати за місцем реєстрації або були наявні обставини передбачені ч.3 ст.71 ЖК УРСР які дають право на збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми особами понад шість місяців. Навпаки і ОСОБА_1 і свідки у судовому засіданні стверджували, що позивач бажала, щоб ОСОБА_3 повернувся до неї. Крім того відповідач на протязі більше ніж шести місяців з часу залишення гуртожитку не звертався до жодних установ чи організацій (правоохоронних органів, суду, житлово-експлуатаційно організації чи інших) з приводу перешкоджання проживати йому за місцем реєстрації. Також після залишення гуртожитку ОСОБА_3 там залишався проживати його син ОСОБА_13, в якого були наявні ключі від кімнат НОМЕР_1, а отже відповідач за наявності бажання міг повернутися до гуртожитку чи зробити дублікат ключів. Доводи відповідача про те, що він після залишення гуртожитку оплачував комунальні послуги не доведені.

Суд вважає, що причиною відсутності ОСОБА_3 за місцем реєстрації понад шість місяців були його суб'єктивні мотиви та створення нової сім'ї із ОСОБА_6.

За таких обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 з 01.11.2014 року по теперішній час, тобто більше шести місяців без поважних причин не проживає за місцем реєстрації: АДРЕСА_1, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Судові витрати у вигляді судового збору (а.с. 1) понесені позивачем при зверненні до суду, відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1.

На підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України, ст. 29 ЦК України, керуючись ст. ст. 10-11, 60-61, 88, 169, 209, 212, 214-215, 218 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житлом за адресою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд міста Черкаси шляхом подачі в десяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий: В. В. Шипович