АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1668/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ПАТ КБ «Надра» на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 квітня 2015 року у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

ПАТ КБ «Надра» звернулося до суду із вказаним позовом, яким просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором від 06.07.2007 в сумі 13676,72 дол. США та заборгованість по штрафам та пені в сумі 33117,85 грн., мотивуючи про те, що внаслідок неналежного виконання позичальником за кредитним договором своїх зобовязань у нього перед банком виникла заборгованість про стягнення якої просить позивач.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.04.2015 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. В обґрунтування вказує на те, що суд необґрунтовано застосував наслідки спливу строків позовної давності, оскільки згідно п.8.5 кредитного договору він діє до остаточного виконання позичальником своїх зобовязань. Одночасно апелянт зазначає про те, що з даним позовом банк звернувся до суду лише у 2014 році, оскільки у ПАТ КБ «Надра» з 10.02.2009 по 10.02.2010 була введена Тимчасова адміністрація щодо рестуктуризації дебіторської та кредиторської заборгованості; банк-позивач суттєво завантажений судовими справами щодо стягнення з позичальників заборгованості по кредитним договорам. На підставі викладеного, апелянт просить поновити строки для звернення з даним позовом до суду, як такі, що пропущені з поважних підстав, у випадку, якщо апеляційний суд прийде до висновку про пропуск банком цих строків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які зявилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав та мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач пропустив строки позовної давності для звернення з цим позовом про стягнення заборгованості до суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду та вважає, що встановивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалив у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не вбачає, виходячи з наступного.

При розгляді справи встановлено, що 06.07.2007 між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 є ПАТ КБ «Надра», як банком, та ОСОБА_6, як позичальником, укладено кредитний договір №29/П/20/2007-840, згідно з умовами якого позивач надав відповідачці на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (кредит) в доларах США з метою придбання автотранспортного засобу на загальну суму 10000,00 дол. США із розрахунку 14,49% на рік строком з 06.07.2007 по 05.07.2010. Відповідно до умов кредитного договору, викладених в п.п. 2.2.1, 2.2.3, відповідачка зобов'язалася повертати кредит та сплачувати нараховані відсотки щомісячно, до 18 числа поточного місяця, при цьому щомісячний платіж повинен складати суму не меншу, ніж зазначена в п. 2.2.1 кредитного договору. Відповідно до пункту 3.3.3. договору, позичальник вносить черговий мінімальний платіж щомісячно до 15 числа поточного місяця.

Як вбачається з розрахунку заборгованості ОСОБА_7 останній платіж нею здійснений 18.09.2008, отже позивачу було відомо про порушення свого права починаючи із зазначеної дати. Інших платежів після цієї дати відповідачка по даному договору не здійснювала.

Таким чином судом встановлено, що відповідачка порушила умови кредитного договору належним чином не сплачувала банку встановлених договором платежів, у зв'язку з чим станом на 08.10.2014 у неї виникла заборгованість в розмірі 7422,42 долара США по тілу кредиту, 6254,30 доларів США по відсотках, 21457,03 грн. пені, 11660,82 грн. штрафу.

Указані фактичні обставини сторонами у справі не оспорюються.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 2 статті 1050 ЦК України, яка входить до складу параграфа 1 цієї глави, встановлено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу.

Згідно норм ст.ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається; зобов'язання має виконуватися належним чином у встановлений ним строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідачкою у справі заявлено про застосування позовної давності до позовних вимог банку.

Так відповідно до положень ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта ст.267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно правового висновку ВСУ, який в силу ст. 360-7 ЦПК України є обовязковим для судів України, викладеному у постанові від 19.03.2014 №6-20цс14 у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежа.

На підставі викладених фактичних обставин та норм законодавства колегія суддів приходить до висновку про те, що в даному випадку банк пропустив строк позовної давності для звернення з позовом про стягнення кредитної заборгованості до суду, оскільки починаючи з 18.09.2008 позичальник не виконує свої договірні зобовязання, строк повернення кредитних коштів договором встановлено до 05.07.2010, а до суду банк звернувся 08.10.2014, фактично через шість років з моменту виникнення у нього права на звернення до суду.

У аспекті викладеного, колегія суддів відхиляє апеляційні доводи щодо поважності пропуску позивачем строків звернення до суду про те, що у банку-позивачу протягом певного періоду часу діяла Тимчасова адміністрація щодо реструктуризації дебіторської та кредиторської заборгованості, банк суттєво завантажений судовими справами щодо стягнення з позичальників заборгованості по кредитним договорам, так як указані обставини поза розумним сумнівом не свідчать про поважність 6-ти річного строку з моменту порушення відповідачем права банку до моменту звернення банку до суду із позовом про захист цього права.

Крім того, не можна погодитися з апеляційними доводами про те, що згідно п.8.5 кредитного договору він діє до остаточного виконання позичальником своїх зобовязань, оскільки у даному випадку має значення момент виникнення у банку права на звернення до суду після невиконання позичальником своїх договірних зобовязань, а не наявність, власне, зобовязань у позичальника, про що вказує апелянт.

Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для скасування рішення суду, яке є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 квітня 2015 року у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :