Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/379/15-ц

Провадження №2/377/186/15

07 липня 2015 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Теремецької Н.Ф.,

при секретарі Прокопенко Р.О.,

з участю:

прокурора Младаневич З.О.,

представника позивача: Парнюк В.М.,

представника третьої особи: Дудинської В.М.,

відповідачів: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовом органу опіки та піклування виконкому Славутицької міської ради Київської області до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійні вимоги, на стороні позивача, Служба у справах дітей та сім'ї виконкому Славутицької міської ради Київської області, про позбавлення батьківських прав, -

УСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить позбавити батьківських прав відповідачів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відносно малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та відповідача ОСОБА_3 відносно малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що відповідачі: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками малолітньої дитини ОСОБА_5, відповідачка ОСОБА_3 є одинокою матір'ю малолітньої дитини ОСОБА_6. Відповідачі не піклуються про здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток дітей, не проявляють заінтересованості в подальшій долі дітей, не цікавляться їх станом здоров'я, не спілкуються з ними в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу, не приймають участі у їх утриманні, чим порушують вимоги ч.2 ст. 150 СК України, що є підставою для позбавлення їх батьківських прав.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що відповідач ОСОБА_3, звільнившись з місць позбавлення волі не працює, аліменти не сплачує, вихованням дочок не займається. З моменту відібрання ОСОБА_5 від батька ОСОБА_4, відповідача у справі, останній жодного разу не звернувся із заявою до служби у справах дітей та сім'ї, міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області з метою отримання консультації щодо порядку та можливості повернення йому дочки, крім того, він матеріально не утримує її. Вищенаведені обставини свідчать про те, що відповідачі ухиляються від виконання обов'язків по вихованню дітей, не піклуються про їх здоров'я, моральний та духовний розвиток, тому у відповідності до вимог ч.2 ст.164 СК України повинні бути позбавлені батьківських прав.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей виконкому Славутицької міської Ради Київської області, позов підтримала. Суду пояснила, що є всі підстави для того, щоб позбавити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 батьківських прав, тому що останні не виконують своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дітей. Утриманням та вихованням дітей займається опікун ОСОБА_7.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала. Суду пояснила, що вона проживає разом з дітьми, займається їх вихованням, не працює, бо має ряд хвороб і тому не в змозі виконувати будь-яку роботу, але вона перебуває на обліку в Славутицькому міському центрі зайнятості як безробітна, і допомогу по безробіттю вона витрачає на утримання своїх дітей. Не дивлячись на те, що вона перебуває на обліку у лікаря-нарколога ДЗ СМСЧ № 5 МОЗ України внаслідок вживання наркотичних речовин, але наркотичні речовини на даний час не вживає і готова пройти лікування в центрі реабілітації від наркоманії. Відповідач ОСОБА_4, хоча і не проживає разом з ними, але раз в два тижні приїжджає до дочки, щомісяця надає матеріальну допомогу приблизно в розмірі 1000 гривень.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав. Суду пояснив, що він відвідує дочку один раз на два тижні, оскільки працює в м. Чорнобилі вахтовим методом та не має можливості приїжджати частіше, проте кожний день розмовляє по телефону з дочкою. З того часу, як влаштувався на роботу, то з квітня 2015 року надає матеріальну допомогу в сумі 1000 гривень щомісяця, крім того, коли приїжджає, то привозить продукти харчування. Вважає, що виконує обов'язки по вихованню та утриманню дитини, тому немає підстав для позбавлення його батьківських прав.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що ОСОБА_3 з 19.02.2015 року перебуває на обліку в Славутицькому МП КВІ як особа, яка засуджена вироком Славутицького міського суду Київської області за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на один рік шість місяців, звільнена від відбування покарання на підставі ст. 79 КК України з іспитовим строком на два роки. За час перебування на обліку вона на реєстрацію з'являлась вчасно, проте не пройшла курс лікування від наркоманії. Проведення обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_3 було здійснено інспектором МП КВІ 19 березня 2015 року, але відповідачки вдома не було. В подальшому контроль за поведінкою засудженої здійснюють дільничні інспектори.

Свідок ОСОБА_9 суду показала, що сім'я ОСОБА_3 перебуває на обліку з березня 2015 року в Центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. Спеціалісти Центру відвідували її за місцем проживання, проте вона була часто відсутня. За час перебування на обліку їй пропонували пройти курс лікування від наркоманії, вона погоджувалася пройти, але до цього часу так і не пройшла лікування від наркоманії. На даний час ОСОБА_3 не працевлаштувалася, вживає спиртні напої. В розмові з опікуном дітей ОСОБА_10 остання повідомила, що батько ОСОБА_5- відповідач у справі останні місяці приймає участь в утриманні дитини, проте не він, не ОСОБА_3 до Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з питання участі у вихованні, спілкуванні зі своїми дітьми не зверталися.

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що відповідачі останнім часом змінили свою поведінку по відношенню до дітей. Так, ОСОБА_3 постійно проводить час з дітьми, займається їх вихованням, спиртні напої та наркотичні засоби не вживає, стоїть на обліку в Славутицькому міському центрі зайнятості як безробітна. Допомогу, яку вона отримує, витрачає на дітей. Відповідач ОСОБА_4 один раз на два тижні приїжджає до дитини, проводить з нею час, з квітня 2015 року щомісяця надає матеріальну допомогу на утримання дитини приблизно в розмірі 1000 гривень. Вважає, що на даний час немає підстав для позбавлення батьківських прав відповідачів, діти їх люблять і чекають з ними зустрічі.

Суд, заслухавши пояснення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, думку прокурора, яка просила відмовити у задоволенні позову за безпідставністю вимог, вивчивши матеріали справи, оглянувши цивільну справу № 377/953/13, П№2/377/322/12, прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3 є матір'ю малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується їх свідоцтвами про народження, копії яких долучені до матеріалів справи(а.с. 6-7).

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, виданого 12 червня 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, видно, що відомості про батька дитини ОСОБА_6 зазначені відповідно до частини першої статті 135 СК України, тобто зі слів матері ОСОБА_3 (а.с. 8).

ОСОБА_3 вироком Славутицького міського суду Київської області від 06.12.2012 року була засуджена за ч.2 ст.185 КК України до одного року позбавлення волі, на підставі ст. 76,79 звільнена від відбування покарання із встановленням іспитового строку на 2 роки. Ухвалою Славутицького міського суду Київської області від 5 червня 2013 року скасовано звільнення засудженої ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням та направлено її для відбування покарання у виді одного року одного місяця позбавлення волі. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2014 року на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного покарання (а.с. 75-84).

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 20 вересня 2013 року (справа № 377/953/13, П № 2/377/322/12), що набрало законної сили, відібрано у ОСОБА_4 без позбавлення його батьківських прав дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням виконавчого комітету Славутицької міської ради від 17.07.2013 року № 305 в зв'язку з тим, що ОСОБА_3 була відправлена в місця позбавлення волі, встановлено опіку над ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та призначено ОСОБА_10 її опікуном(а.с. 12).

Рішенням виконавчого комітету Славутицької міської ради від 02.10.2013 року № 464 встановлено опіку над ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та призначено ОСОБА_10 її опікуном(а.с. 13).

Відповідно до довідки Славутицького МВ ГУ МВС України в Київській області, відповідачка ОСОБА_3 притягувалась неодноразово до кримінальної відповідальності: 21.05.2012 року за ч.1 ст.185 КК України; 20.02.2013 року за ч.2 ст.185 КК України та 13.04.2013 року до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 178 КУпАП(а.с. 17).

Вироком Славутицького міського суду Київської області від 19.01.2015 року, який набрав законної сили, ОСОБА_3 було засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, на підставі ст. 79 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Згідно довідки Славутицького міського центру зайнятості від 19.05.2015 року № 165 ОСОБА_11 перебуває на обліку як безробітна в Славутицькому МЦЗ з 31 березня 2015 року (а.с. 55).

Відповідно до консультативного висновку Київської обласної лікарні у ОСОБА_3 встановлено діагноз : ВІЛ-інфекція IV стадія, хронічний вірусний гепатит С(а.с. 56).

Як зазначено у довідці ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України», ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (а.с. 58).

Згідно довідки ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України» ОСОБА_3 перебуває на обліку у лікаря-нарколога(а.с. 62).

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 пояснила, що на даний час вона не вживає наркотичні засоби та не вживає спиртні напої, проте згодна пройти курс лікування від наркоманії, що свідком ОСОБА_10 не заперечувалося.

Відповідно до довідки ВКК ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України» № 65/134 від 08.05.2015 року ОСОБА_3 може здійснювати догляд за своїми дітьми на час огляду(а.с. 56).

Згідно довідки КП «ЖКЦ» від 08.09.2014 року відповідач ОСОБА_3, її малолітні діти ОСОБА_5 і ОСОБА_6, а також опікун ОСОБА_10 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1(а.с. 14).

З актів обстеження житлових умов проживання № 02-34/70 від 14.08.2014 року, № 02-34/164 від 31.10.2014 року, № 02-34/55 від 15.06.2015 року у квартирі АДРЕСА_1 де зареєстровані та проживають малолітні діти ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, є всі необхідні меблі, побутова техніка, санітарно-гігієнічні умови проживання на час обстеження відповідають загальноприйнятим нормам. Під час обстеження, матері ОСОБА_3, не було вдома, діти перебували під наглядом бабусі-опікуна ОСОБА_10.(а.с. 15, 16, 68).

Відповідно до інформації центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області від 16.12.2014 року № 1-26/389 батько ОСОБА_4 з питання участі у вихованні, спілкуванні чи побаченні зі своєю малолітньою донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, та мати ОСОБА_3 з питання участі у вихованні своїх малолітніх доньок ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, не зверталися(а.с. 18).

Проте, довідкою Соціально-психологічно центру м.Славутича підтверджено, що ОСОБА_3 дійсно зверталась до Соціально-психологічного центру м.Славутича за психологічною допомогою. В період з 26.03.2015 року по 26.05.2015 року відвідувала тренінги в рамках колекційної програми для батьків, які неналежно виконують свої батьківські обов'язки, та пройшла індивідуальне психологічне консультування(а.с. 72).

Згідно наданої інформації з дитячого садка на малолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, садочок відвідує рідко, дівчинка завжди має охайний зовнішній вигляд, проживає разом з опікуном за адресою: АДРЕСА_1. Квартира облаштована відповідними меблями для проживання та відпочинку, опікун ОСОБА_10 здійснює контроль за дошкільним життям підопічного, біологічні батьки жодного разу в навчальному закладі не з'являлися, поведінкою та досягненням дитини не цікавились(а.с. 20).

Відповідно до наданої інформації з дитячого садка на малолітню дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, дівчинка завжди має охайний зовнішній вигляд, психофізичний розвиток дитини відповідає своєму віку, вона проживає разом з опікуном за адресою: АДРЕСА_1. Квартира облаштована відповідними меблями для проживання та відпочинку, опікун ОСОБА_10 здійснює контроль за дошкільним життям підопічного, біологічні батьки жодного разу в навчальному закладі не з'являлися, поведінкою та досягненням дитини не цікавились(а.с. 70).

Як пояснила в судовому засіданні відповідач ОСОБА_3, останні півроку діти майже не відвідували дитячий садок, бо хворіли, тому відповідно вона і не з'являлась у дитячому садочку, що свідком ОСОБА_10 не заперечувалось.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 20 вересня 2013 року, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_10 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 100 гривень щомісяця, на кожну дитину, починаючи з 20 серпня 2013 року і на період виконання ОСОБА_10 обов'язків по їх вихованню та утриманню, але не більше як до досягнення дітьми повноліття.

Згідно довідки ВДВС Славутицького міського управління юстиції Київської області від 06.04.2015 року № 1200/3 ОСОБА_10 аліменти від ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, не отримувала (а.с. 71).

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 перебуваючи на обліку в Славутицькому міському центрі зайнятості як безробітна, отримує допомогу по безробіттю.

З пояснень відповідача ОСОБА_3 та показань свідка ОСОБА_10 вбачається, що ОСОБА_3 витрачає кошти, які вона одержує як допомогу по безробіттю, на дітей, таким чином приймаючи участь у їх утриманні.

Відповідно до довідки ВДВС Ріпкинського районного управління юстиції в Чернігівській області ОСОБА_10 згідно виконавчого листа № 377/149613, виданого Славутицьким міським судом Київської області від 23.01.2014 року про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на її користь в розмірі 800 гривень щомісяця на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, в період з 01.10.2014 року по 31.03.2015 року, аліментів не отримувала(а.с. 64).

Проте, як пояснив відповідач ОСОБА_4, він не сплачував аліменти, тому що не був працевлаштований. З березня 2015 року він влаштувався на роботу і тому з цього часу пересилає опікуну ОСОБА_10 аліменти в сумі 1000 гривень щомісяця, що свідком ОСОБА_10 не заперечувалося.

Зазначені обставини підтверджені долученими до матеріалів справи копіями квитанцій про здійснення поштових переказів (а.с. 102-103).

За місцем проживання відповідач ОСОБА_4, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_2, зарекомендував себе з позитивної сторони, що підтверджено характеристикою Тарасо-Шевченківською сільською радою Ріпкинського району Чернігівської області (а.с. 73).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов громадянина ОСОБА_4 встановлено, що він проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом з матір'ю та батьком, в будинку загальною площею 60 кв.м. Санітарний стан житлового приміщення задовільний (а.с. 74).

Враховуючи положення ст. ст. 8-11 ЦПК України, при вирішенні спору в межах заявлених вимог та відповідно до встановлених обставин справи на підставі доказів сторін суд застосовує закони України, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Як зазначено у ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-12 від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ч.1 ст. 7 цієї Конвенції дитина реєструється зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до вимог ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України, даних у п. п. 15, 16 постанови № З від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Таким чином позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу до осіб, які умисно не виконують батьківських обов'язків, а тому повинні бути вагомі підстави для вжиття саме цього заходу.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської Ради Київської області № 12-03/45 від 28.11.2014 року позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_5 та матері ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є доцільним і відповідає інтересам малолітніх дітей.

Як зазначено у ч. 4, ч. 5 та ч. 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, що стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до вимог ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

З урахуванням викладеного суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області вважаючи його недостатньо обґрунтованим та таким, що суперечить інтересам дітей.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не ухиляються від виконання своїх обов'язків. Відповідач ОСОБА_3 проживає разом з дітьми, спілкується з ними, займається їх вихованням, утриманням, піклується про їх стан здоров'я. Відповідач ОСОБА_4 також приймає участь у вихованні та утриманні малолітньої дочки ОСОБА_5, діти люблять своїх батьків і охоче спілкуються з ними, що підтверджено показаннями свідка ОСОБА_10 та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Таким чином, доводи представника позивача про відсутність у відповідачів намірів виконувати свої обов'язки щодо виховання, утримання та розвитку дітей, є необґрунтованим та спростовуються матеріалами справи.

За таких обставин підстав для задоволення позову немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 209, 213-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом.

Рішення у повному обсязі виготовлено 12 липня 2015 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька