Справа № 175/4566/15-ц
Провадження № 2/175/1826/15
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

17 грудня 2015 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Воздвиженського О.Л.

при секретарі Перепелиці Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у сел. Ювілейному цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ювілейної селищної ради, третіх осіб: ОСОБА_2, садового товариства «Сільський будівельник» про визнання права власності на ? частину садового будинку, як за дружиною та на ? частину садового будинку, як за спадкоємцем першої черги за законом,-

в с т а н о в и в:

В листопаді 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності, як за дружиною на 1/2 частину садового будинку № 35, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, сел. Ювілейне, садівниче товариство «Сільський будівельник»; а також визнати право власності в порядку спадкування за законом після померлого 22 лютого 2015 року чоловіка ОСОБА_3 на 1/2 частину садового будинку № 35, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, сел. Ювілейне, садівниче товариство «Сільський будівельник».

Позивачка надала суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі.

Представник Територіальної громади в особі Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області надав суду заяву в якій просив розглянути справу без участі представника.

Треті особи надали заяви про розгляд справи без їх участі, щодо задоволення позову не заперечували.

Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 22 лютого 2015 року помер ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина на майно, що складається з садового будинку № 35, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, сел. Ювілейне, садівниче товариство «Сільський будівельник», та земельної ділянки № 35, площею 0,0550 га, що розташована в садівничому товаристві «Сільський будівельник» Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Спадкоємцями першої черги після померлого 22 лютого 2015 року ОСОБА_3, є його дружина ОСОБА_1.

11 вересня 2015 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0550 га, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, сел. Ювілейне, садівниче товариство «Сільський будівельник». На спадковій земельній ділянці також розташований садовий будинок, який був побудований в 1990 році, тобто за життя спадкодавця ОСОБА_3.

Позивачка, як спадкоємець першої черги, відповідно до чинного законодавства звернулася до державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_4 з заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на садовий будинок позивачці було відмовлено, оскільки не підтверджено факт належності спадкодавцю спадкового майна, а саме: садового будинку № 35 що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, сел. Ювілейне, садівниче товариство «Сільський будівельник», що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії від 11 вересня 2015 року.

Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Судом встановлено, що ще в 1990 році збудований садовий будинок № 35 що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, сел. Ювілейне, садівниче товариство «Сільський будівельник», однак правовстановлюючі документи на домоволодіння спадкодавцем не оформлялись.

З аналізу положень Конституції України та ЦК України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08.1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти.

Крім того, з листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 40-19-5376 від 30.07.2012 року «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів» видно, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

На теперішній час є чинним Порядок прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 року № 91, в редакції від 13.06.2012 року.

Згідно з п.1.1, п.3.1 Порядку передбачається прийняття в експлуатацію усіх закінчених будівництвом об'єктів, збудованих до 31.12.2009 року без дозволу на виконання будівельних робіт, заяви про прийняття в експлуатацію яких подано до 31.12.2012 року, за винятком закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них.

За приписами абз.2 п.3.1 Порядку документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Таким чином, на час будівництва та завершення будівництва житлового будинку (згідно Технічного паспорту 1990 року), що є предметом спору, реєстрація права власності на нього не вимагалась. В свою чергу, в листі ВССУ № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» викладено наступну правову позицію: «Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку передбаченому цим Законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення».

Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпоряджання цим майном.

Відповідно до ст. 63 СК України, чоловік та дружина мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, їх частки визнаються рівними.

Оскільки садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами подружжя ОСОБА_3 будували разом за сумісні кошти, у шлюбі, то кожному з подружжя належить по 1/2 частині даного садового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Отже, садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами були спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1, тобто їх частки у цьому майні були рівними по 1/2 частці у кожному з подружжя.

Тому спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилася на 1/2 частину садового будинку № 35, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, сел. Ювілейне, садівниче товариство «Сільський будівельник».

Згідно даних архіву Комунального підприємства Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації» за адресою: смт. Ювілейне, садівниче товариство «Сільський будівельник», діл. № 35 вул. Абрикосова, Дніпропетровський район Дніпропетровська область, інформація про наявність реєстрації права власності на нерухоме майно відсутня, архівна справа не виготовлялась, що підтверджується листом Комунального підприємства Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації» № 1101 від 01 вересня 2015 року.

У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності никається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом.

Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили.

Зібрані по справі докази вказують, що фактично померлому 22 лютого 2015 року ОСОБА_3 належав садовий будинок з надвірними будівлями і спорудами. За життя спадкодавець не зареєстрував належне йому право власності на майно, у звязку з чим позивачка не мають можливості скористатися належним їм правом на отримання спадщини.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат», та відповідно з пунктами 4.14, 4.15 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (№ 296/5 від 22.02.2012 року), нотаріус перевіряє склад спадкового майна та видає на нього свідоцтво про право на спадщину. Для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам ст. 47 Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до пунктів 4.14, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, нотаріус перевіряє належність цього майна спадкодавцеві на підставі правовстановлюючих документів.

Згідно з п.п. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. за N 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що спадщина не перейшла до держави, не визнана відумерлою, позивачі вступили в управління та володіння спадковим майном і є спадкоємцями за законом, право власності спадкодавця ОСОБА_3 не припинено відповідно до ст. 346 ЦК України, а відповідно до ст. 1296 ЦК України, а згідно із ст. 16 ЦК України, способом захисту свого права є визнання права.

Таким чином, встановлено неможливість оформлення позивачами спадкових прав на садовий будинок у позасудовому порядку, оформлення яких не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, тому суд вважає за необхідне визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка на 1/2 частину на садовий будинок № 35 по Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, сел. Ювілейне, садівниче товариство «Сільський будівельник» та господарські будівлі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1217, 1218, 1222 ЦК України, ст.ст.10, 57-61, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Ювілейної селищної ради, третіх осіб: ОСОБА_2, садового товариства «Сільський будівельник» про визнання права власності на ? частину садового будинку, як за дружиною та на ? частину садового будинку, як за спадкоємцем першої черги за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, паспорт серії АК № 041939 виданий Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 09 лютого 1998 року, право власності на 1/2 частину в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3, померлого 22 лютого 2015 року на садовий будинок № 35, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, сел. Ювілейне, садівниче товариство «Сільський будівельник», вул. Абрикосова, що складається з будинку літ. «А» та прибудови літ. «А1», до складу якого входять: коридор площею 4,5 кв.м; їдальня площею 13,0 кв.м.; кухня площею 5,6 кв.м.; санвузол площею 4,4 кв.м.; передпокій площею 10,3 кв.м.; комора площею 1,0 кв.м; л.кімната площею 12,8 кв.м.; л.кімната площею 8,4 кв.м.; сходи площею 2,1 кв.м., коридор площею 5,7 кв.м.; л.кімната площею 14,0 кв.м.; загальною площею будинку 81,8 кв.м., з них житлова - 48,2 кв.м, допоміжна -33,6 кв.м. та такі господарчі будівлі та споруди: мс - мансарда площею 30,1 кв.м.; ґанок площею 0,7 кв.м.; а - навіс площею 9,4 кв.м.; к - колонка площею 6 кв.м.; ПГ - погріб площею 3,6 кв.м.; Б - сарай площею 6,1 кв.м.; В - літній душ площею 1,6 кв.м.; Г - вбиральня площею 1 кв.м.; Д - навіс площею 3 кв.м.; ЗЯ - яма зливна площею 1 кв.м.; 1 - замощення площею 64 кв.м.; № 1 - ворота площею 4,8 кв.м.; № 2 - хвіртка площею 1 кв.м.; № 3 - огорожа площею 19,5 кв.м., № 4 - огорожа площею 27,6 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, паспорт серії АК № 041939 виданий Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 09 лютого 1998 року, право власності на ? частину садового будинку за законом, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, сел. Ювілейне, садівниче товариство «Сільський будівельник», вул. Абрикосова, буд. 35, що складається з будинку літ. «А» та прибудови літ. «А1», до складу якого входять: коридор площею 4,5 кв.м; їдальня площею 13,0 кв.м.; кухня площею 5,6 кв.м.; санвузол площею 4,4 кв.м.; передпокій площею 10,3 кв.м.; комора площею 1,0 кв.м; л.кімната площею 12,8 кв.м.; л.кімната площею 8,4 кв.м.; сходи площею 2,1 кв.м., коридор площею 5,7 кв.м.; л.кімната площею 14,0 кв.м.; загальною площею будинку 81,8 кв.м., з них житлова - 48,2 кв.м, допоміжна -33,6 кв.м. та такі господарчі будівлі та споруди: мс - мансарда площею 30,1 кв.м.; ґанок площею 0,7 кв.м.; а - навіс площею 9,4 кв.м.; к - колонка площею 6 кв.м.; ПГ - погріб площею 3,6 кв.м.; Б - сарай площею 6,1 кв.м.; В - літній душ площею 1,6 кв.м.; Г - вбиральня площею 1 кв.м.; Д - навіс площею 3 кв.м.; ЗЯ - яма зливна площею 1 кв.м.; 1 - замощення площею 64 кв.м.; № 1 - ворота площею 4,8 кв.м.; № 2 - хвіртка площею 1 кв.м.; № 3 - огорожа площею 19,5 кв.м., № 4 - огорожа площею 27,6 кв.м.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.Л. Воздвиженський