Справа № 477/2135/14-ц
Провадження № 2/477/280/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

13 липня 2015 року м.Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Саукової А.А.,

при секретарі Варламовій Т.О.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

08 вересня 2014 року позивач ОСОБА_2 акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «ОСОБА_3) звернувся до суду з позовом, в якому просив в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 2794135,16 грн. за договором про надання споживчого кредиту №0 від 25 квітня 2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю у власність предмету іпотеки, а саме: їдальні, розташованої в с.Миколаївське Жовтневого району Миколаївської області по вул.Радянська, 54 (зазначена літ.А, цегляна, загальною площею 777,80 кв.м), з належними до неї господарськими та побутовими спорудами (сарай літ.Б, підвал літ.Бпд, споруди 4,5,І), та визнати на зазначене майно право власності.

В позовній заяві зазначав, що 25 квітня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк, правонаступником якого є АТ УкрСиббанк, та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 120000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,25 % річних на строк з 25 квітня 2008 року по 24 квітня 2015 року.

08 грудня 2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір про купівлю-продаж прав вимоги за кредитами, внаслідок чого до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги щодо повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами до боржників.

Посилаючись на те, що відповідач не виконав умови договору та станом на 05 серпня 2014 року за ним рахується заборгованість в сумі 2794135 грн. 16 коп., яка складається із заборгованості за сумою кредиту в розмірі 1418504 грн. 99 коп., заборгованості за відсотками в розмірі 1375630 грн. 18 коп., просив стягнути з нього на свою користь дану заборгованість та понесені судові витрати.

В судове засідання представник позивача не з'явився, у позові просив розглядати справу без його участі та позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та дату слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно, в зв'язку з чим допустив заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Так, судом було встановлено, що 25 квітня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 120000 доларів США зі сплатою відсотків за його користування шляхом внесення ануїтентних платежів в порядку і на умовах, визначених цим договором (у розмірі 2135 доларів США), на строк з 25 квітня 2008 року по 24 квітня 2015 року (а.с.8-15).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 25 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, за яким відповідач як іпотекодавець передав банку в іпотеку належне йому нерухоме майно, а саме: їдальню, розташовану в с.Миколаївське Жовтневого району Миколаївської області по вул.Радянська, 54, зазначену за літ.А, цегляну, загальною площею 777,80 кв.м), з належними до неї господарськими та побутовими будівлями та спорудами (сарай літ.Б, підвал літ.Бпд, споруди 4,5,І) (а.с.21).

Згідно виписки з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, укладеного 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», до останнього перейшли права вимоги за кредитами щодо повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами до боржників, в т.ч. й за кредитним догвором № 0 від 25 квітня 2008 року, укладеного з ОСОБА_1 (а.с.29-30, 31).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст.1049, ч.1 ст.1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором.

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що банк повністю виконав взяті на себе зобов'язання, а позичальник ОСОБА_1 навпаки порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, процентів, в зв'язку з чим станом на 05 серпня 2014 року банком нарахована заборгованість відповідача за кредитним договором в сумі 227209,96 доларів США, що еквівалентно 2794135 грн. 16 коп., яка складається із заборгованості за сумою кредиту в розмірі 115348,20 доларів США, що еквівалентно 1418504 грн. 99 коп., заборгованості за відсотками в розмірі 111861,76 доларів США, що еквівалентно 1375630 грн. 18 коп. (а.с.25, 65-68).

На підставі ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобовязання або умов цього Договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки.

Так, 07 серпня 2014 року на адресу відповідача ОСОБА_1 була направлена вимога щодо виконання зобов'язань та погашення поточної заборгованості станом на 05 серпня 2014 року в сумі 97956,58 доларів США з попередженням, що у разі незадоволення листа-вимоги банк буде вимушений захищати свої майнові права шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або зверненням до суду з вимогою про примусове стягнення боргу на загальну суму заборгованості за кредитним договором, яка станом на 05 серпня 2014 року становить 227209,96 доларів США, в якій також зазначено про можливі способи задоволення вимог іпотекодержателя, а саме: передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання тощо (а.с.26).

Дана заборгованість в добровільному порядку не погашена, в зв'язку з чим підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь банка в повному обсязі на підставі ст.ст.526, 530, 1049, 1050, 1054 ЦК України.

Виходячи з положень ч.2 ст.590 ЦК України та ст.33 Закону України "Про іпотеку", заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.2 ст.589 ЦК України за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Щодо способу звернення стягнення предмета іпотеки у власність іпотекодержателя, то відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України, ч.3 ст.33, ст.36, ч.1 ст.37 Закону України Про іпотеку, не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 11 грудня 2013 року у справі № 6-124цс13. Аналогічні висновки викладені в п.39 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин.

Як вбачається з розділу 4 договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим договором, тощо. Звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріусу, позасудового врегулювання у відповідності до умов цього договору та Закону України Про іпотеку та з інших передбачених законодавством України підстав. При цьому, право визначення підстави та способу звернення стягнення належить іпотекодержателю. Звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду та/або виконавчим написом нотаріуса здійснюється відповідно до чинного законодавства.

Отже, з урахуванням наведеного, приймаючи до уваги значний розмір заборгованості відповідача ОСОБА_1 перед банком, який не виконує зобовязання за договором кредиту в повному обсязі, а тому у позивача виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю у власність предмету іпотеки, який визначений іпотекодержателем, виходячи з такого права, погодженого сторонами зігдно з умовами іпотечного договору, а також відсутністю застережень в чинному законодавстві України щодо звернення стягнення на предмет іпотеки (у вигляді нежитлового приміщення) шляхом передачі іпотекодержателю у власність предмету іпотеки, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню на підставі ст.37 Закону України Про іпотеку.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 3654 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити повністю.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 25 квітня 2008 року станом на 05 серпня 2014 року в сумі 227209,96 доларів США, що еквівалентно 2794135 (два мільйона сімсот дев'яносто чотири тисячі сто тридцять п'ять) грн. 16 коп. (в т.ч. заборгованість за кредитом в розмірі 115348,20 доларів США, що еквівалентно 1418504 грн. 99 коп., заборгованість за відсотками в розмірі 111861,76 доларів США, що еквівалентно 1375630 грн. 18 коп. ), звернути стягнення на предмет іпотеки - їдальню, розташовану в с.Миколаївське Жовтневого району Миколаївської області по вул.Радянська, 54, зазначену за літ.А, цегляну, загальною площею 777,80 кв.м), з належними до неї господарськими та побутовими будівлями та спорудами (сарай літ.Б, підвал літ.Бпд, споруди 4,5,І), яка належить ОСОБА_1 на праві власності, шляхом передачі Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» у власність.

Визнати право власності Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на їдальню, розташовану в с.Миколаївське Жовтневого району Миколаївської області по вул.Радянська, 54, зазначену за літ.А, цегляну, загальною площею 777,80 кв.м), з належними до неї господарськими та побутовими будівлями та спорудами (сарай літ.Б, підвал літ.Бпд, споруди 4,5,І).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судовий збір в сумі 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто Жовтневим районним судом Миколаївської області за заявою відповідача, поданою на протязі десяти днів з дня отримання копії даного рішення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя А.А. Саукова