Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Оробцова Р.І.
Справа № 408/443/15-ц
Провадження № 22ц/782/285/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області у складі :

головуючого: Оробцової Р.І.

суддів: Дронської І.О., Лісіциної А.І.

при секретарі : Коротенко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області

на рішення Біловодського районного суду Луганської області від 15 травня 2015 року

за позовом ОСОБА_2 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань . у Луганській області про зміну формулювання причини звільнення, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, вихідної допомоги та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА :

У лютому 2015 року позивач звернулася до суду з даним позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області, розмір по вимогам яких збільшила за заявою станом на 12.03.2015року, в обґрунтування вказала, що з 02.02.2004 року була прийнята до відділення Фонду в м. Свердловськ, а з 25.03.2010 року працювала на посаді головного спеціаліста відділу відшкодування шкоди потерпілим у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Свердловськ Луганській області. У звязку із порушенням відповідачем зобовязань за трудовим договором щодо виплати заробітної плати та ст.. 115 КЗпП України 28.11.2014 року вона подала заяву про звільнення за ч.3 ст. 38 КЗпП України та предявила вимогу щодо проведення з нею розрахунку відповідно до ст. 116 КЗпП України, в тому числі, виплатити їй за ст. 44 КЗпП України вихідну допомогу у розмірі тримісячного заробітку. Подання в.о. начальника відділення виконавчої дирекції Фонду в м. Свердловськ про її звільнення було оформлено заднім числом, подання відділення від 01.12.2014 року, наказ 28.11.2014 року №369-К про звільнення її за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України - з 3 грудня 2014року, при цьому своє рішення щодо зміни підстав її звільнення не пояснив. Позивач просила змінити формулювання причин звільнення її з роботи на: звільненена за власним бажанням у звязку із порушенням власником законодавства про працю на звільнення - за ч.3 ст. 38 КЗпП України, а також стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі ( з врахуванням збільшених позовних вимог )з компенсацією за затримку з урахуванням індексу інфляції в сумі 17262,09 грн. компенсацію за час затримки виплати заробітної плати в розмірі 1738,84 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 11290,72 грн. та по 166,04 грн. за кожний день затримки належних їй сум з дати звільнення по дату прийняття судом рішення, вихідної допомоги в сумі 10709,58 грн. та моральної шкоди в сумі 15000 грн. та просила суд розглянути справу за її відсутності /а.с.51/.

Оскаржуваним рішенням суду першої інстанції позовні вимоги задоволено частково, зобовязано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області стягнути заборгованість по заробітній платі разом з компенсацією за лікарняними листами, середній заробіток за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди. Зобовязано управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області змінити формулювання причин звільнення ОСОБА_2 з роботи у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Сверловськ Луганській області із «звільнена за власним і бажанням, ст. 38 КЗпП України» на «звільнена за власним бажанням у звязку із порушенням власником законодавства про працю, - ч.3 ст. 38 КЗпП У країни», стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість з заробітної плати в розмірі 17262,09 грн. та вихідної допомоги в розмірі 10709,58 грн., в задоволенні інших позовних вимог стосовно стягнення сум за затримку виплати заборгованості з заробітної плати, та інших повязаних з цим виплат та моральної шкоди відмовлено з причин предявлення позову до неналежного відповідача і за відсутності вини безпосереднього відповідача в затримці розрахунку з позивачем у справі, стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків а виробництві та професійних захворювань у Луганській області на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_2 ознайомившись з рішенням суду першої інстанції вважає, що судом допущено неповне зясування фактичних обставин справи, дана невірна оцінка доказам, що призвело до неповного застосування норм матеріального та процесуального права. З рішенням суду у частині відмови у стягненні з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодуванні моральної шкоди вона не згодна і вважає його таким, що підлягає скасуванню у звязку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права. Висновки суду про те, що позов поданий не до належного відповідача, не відповідають обставинам справи, судом неправомірно не були прийняті та досліджені докази з цього питання. Просить рішення Біловодського районного суду Луганської області від 15 травня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області про зміну формулювання причини звільнення, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, вихідної допомоги та відшкодування моральної шкоди в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Управління Фонду в своїй апеляційній скарзі не погоджується з рішенням суду, в частині зобовязання зміни формулювання причин звільнення ОСОБА_2 з роботи у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Свердловськ Луганської області з звільнена за власним бажанням, ст.38 КЗпП України на звільнена за власним бажанням у звязку із порушенням власником законодавства про працю за ч.3 ст.38 КЗпП України, стягнення на користь позивача заборгованість з заробітної плати в сумі 17262,09 грн. та вихідної допомоги в сумі 10709,58 грн., та стягнення судового збору на користь держави в сумі 243,60 грн., та вважає, що воно не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України, а також винесене з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права. А тому просить скасувати судове рішення в частині зобовязання зміни формулювання причин звільнення ОСОБА_2 з роботи у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Свердловськ Луганської області яка звільнена за власним бажанням, ст.38 КЗпП України на звільнена за власним бажанням у звязку із порушенням власником законодавства про працю за ч.3 ст.38 КЗпП України, стягнення на користь позивача заборгованості з заробітної плати в сумі 17262,09 грн. та вихідної допомоги в сумі 10709,58 грн., стягнення судового збору на користь держави в сумі 243,60 грн., за необґрунтованістю. Просить ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позову в частині зобовязання зміни формулювання причин звільнення ОСОБА_2 з роботи з «звільнена за власним бажанням, ст.38 КЗпП України на звільнена за власним бажанням у звязку із порушенням власником законодавства про працю за ч.3 ст.38 КЗпП України», стягненні на користь позивача заборгованості з заробітної плати в сумі 17262,09 грн. та вихідної допомоги в сумі 10709,58 грн.

До початку судового розгляду від позивача по справі надійшло заперечення на апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області в якій ОСОБА_2 зазначає, що подана управлінням Фонду у Луганській області апеляційна скарга, на її думку, не підлягає задоволенню, оскільки мотиви та підстави, зазначені в даній скарзі щодо скасування рішення Біловодського районного суду Луганської області від 15.05.2015 року в частині стягнення на її користь заборгованості із заробітної плати та заборгованості лікарняних листів з тимчасової втрати працездатності з безпідставними та необґрунтованими, а навпаки рішення суду в цій частині постановлено у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень, та вірно застосовано судом як норми процесуального так і матеріального права, в повному обсязі зясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, доведено та всебічно обґрунтовано їх в своєму рішенні, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності. При таких обставинах, апеляційна скарга управління Фонду у Луганській області не підлягає задоволенню, а рішення Біловодського районного суду Луганської області від 15.05.2015 року у цивільній справі № 2/408/554/15-ц в частині стягнення на її користь заборгованості із заробітної плати та заборгованості лікарняних листів з тимчасової втрати працездатності, необхідно залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді, пояснення сторін, розглянувши справу у межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області слід задовольнити частково, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України законним і обґрунтованим є рішення, коли суд виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.02.2014 року позивача була прийнято на роботу, з 25.03.2010 року вона була переведена на посаду головного спеціаліста у відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Свердловськ Луганської області, в відділ відшкодування шкоди потерпілим, що підтверджується записами в трудовій книжці позивача /а.с. 14-16/.

Утворення заборгованості по заробітній платі свідчить про порушення даної вимоги закону керівництвом підприємства.

28 листопада 2014року позивач на імя в.о. начальника управління ВД Фонду у Луганській області звернулася з заявою про звільнення за ч.3 ст.38 КЗпП України у звязку із порушенням умов трудового договору, укладеного між нею та відповідачем, та законодавства про працю, з вимогою провести розрахунок у строки, передбачені ст.. 116 КЗпП України, в тому числі, виплатити їй вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку, що передбачено ст. 44 КЗпП України. Дана заява була погоджена з в.о. начальника відділення ВД Фонду в м. Свердловськ Луганської області з виданням подання за №01/2371 від 1.12.2014року про звільнення ОСОБА_2 що також було направлено до управління ВД Фонду з переліком належних виплат за ч.3 ст.38КЗпП України.

28.11.2014 року в.о. начальника управління ВД Фонду видав наказ за № 369к про звільнення ОСОБА_2 на підставі її особистої заяви та подання в.о. начальника Свердловського відділення від 1.12.2014 р - з 03.12.2014 року, де в.о. начальника Сверловського відділення вказав на необхідність виплатити позивачу надбавку за вислугу років з листопада 2014 року по 03.12.2014 року в розмірі 30 відсотків від посадового окладу, надбавку за вислугу років за досягнення у праці в розмірі 50% за цей же період, компенсацію за невикористану відпустку в кількості 26 робочих днів з 02.02.2014 року по 03.12.2014 року та премію за підсумками роботи за листопад 2014 року у розмірі 25% до посадового окладу з урахуванням надбавок за високі досягнення у праці та вислугу років.

Мотивуючи зміну підстав для звільнення з частини 3 статті 38 КЗпП України, представник відповідача послався на невиконання керівником Свердловського відділення ВД Фонду наказу №882 від 17.11.2014 року виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України щодо переміщення на контрольовану державною влади України територію відділення з реєстрацією за місцем розташування і відсутності у позивача доказів наявності вини в діях роботодавця. На підставі вищевказаного наказу №882 управлінням виконавчої дирекції Фонду в Луганській області 19.11.2014р. видано наказ за № 506 про припинення діяльності управління в м. Луганськ та переміщення до м. Сватове Луганської області та надано наказ начальникам ( в.о. начальників) відділень в ВДФ в містах та районах Луганської області про проведення організаційних заходів щодо припинення роботи та переміщення відділень ВДФ, з населених пунктів, в яких відділення не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, в населенні пункти, на території яких державні органі здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

За змістом ст.38 КЗпП України працівник має право з власної ініціативи в будь-який час розірвати укладений з ним на невизначений строк трудовій договір, при цьому строк розірвання трудового договору і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до його розірвання і які працівник визначає самостійно. У разі, якщо вказані працівником причини звільнення - порушення роботодавцем трудового законодавства( ч.3 ст.38 КЗпП ) - не підтверджуються або роботодавцем не визнаються, останній не має права самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору на звільнення за власним бажанням без посилання на частину 3 статті 38 КЗпП України.

При цьому відповідачем не враховано, що для визначення правової підстави розірвання трудового договору на підставі частини 3 статті 38 КЗпП України значення має лише сам факт порушення законодавства про працю, що спонукало працівника припинити трудовий договір з відповідачем, а не поважність чи неповажність такого порушення та його істотності.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству випадках, коли це не тягне поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає спір, зобовязаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства.

На підставі викладеного суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в цій частині, змінивши формулювання причини звільнення.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості з заробітної плати та вихідної допомоги, суд першої інстанції виходив з того, що нині казначейське обслуговування розпорядників та одержувачів бюджетних коштів й проведення всіх операцій на території, яка не контролюється українською владою, призупинено. З 11.11. 2014 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 595, якою затверджено тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, та згідно цієї постанови повинно було до 01.12.2014 року вжити заходів до переміщення бюджетних установ в населені пункти, які здійснюють свої повноваження у повному обсязі.

Відповідно до ст.15 Закону України « Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, страхування від нещасного випадку здійснює Фонд соціального страхування, який є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується її правлінням. Фонд соціального страхування від нещасних випадків є юридичною особою, має печатку із зображенням Державного Гербу України та своїм найменуванням, а також емблему, яка затверджується його правлінням. Фонд набуває праві юридичної особи з дня реєстрації статуту у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері реєстрації статутів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

Статтею 16 визначено, що управління Фондом здійснюється на паритетній основі державою, представником застрахованих осіб та роботодавців. Безпосереднє управління Фондом здійснюють його правління та виконавча дирекція.

Виконавча дирекція є постійно діючим органом правління Фонду та є підзвітною правлінню Фонду, проводить свою діяльність від імені Фонду у межах та в порядку, що визначаються його статутом та Положенням про виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування від нещасних випадків , організовує та забезпечує виконання рішень правління Фонду. Виконавча дирекція Фонду здійснює матеріальне - технічне забезпечення наглядової ради та правління Фонду. Постійно діючим виконавчим органом Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України є виконавча дирекція Фонду в м. Києві , а робочими органами - відділення в районах і містах обласного значення. Робочі органи виконавчої дирекції Фонду є юридичними особами, мають самостійні кошториси, печатку із зображенням Державного Гербу України та своїм найменуванням ( ст..18 Закону). Однак відділення утримується за рахунок коштів Фонду. Також відповідно до п.9,10 постанови №19 Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві Та професійних захворювань України від 20.04.2001 року « Про затвердження Типового положення про відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в районах та містах обласного значення відділення утримуються за рахунок кортів Фонду. Гранична чисельність, фонд оплати праці працівників відділення, кошторис доходів і видатків в межах виділених на це коштів, штатний розпис відділення затверджуються начальником управління. Відділення є юридичною особою, має самостійний кошторис, рахунок в установі банку, печатку із зображенням Гербу України та своїм найменуванням. Таким чином, відділення виконавчої дирекції Фонду в м. Свердловськ самостійно визначає граничну чисельність, фонд оплати праці працівників відділення, кошторис видатків і видатків в межах виділених на це коштів.

Тобто, на даний час втрачено сам звязок відділення м. Свердловськ з відповідачем у справі через орган казначейства, яке повинно діяти в межах, передбачених законодавством України. За викладених обставин, управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області в даному випадку не може бути належним відповідачем у справі без залучення належного відповідача у справі в особі відділення виконавчої дирекції Фонду в м. Свердловськ в частині вимог стосовно затримки виплати заробітної плати, компенсації за затримку виплати та моральної шкоди, що в даному випадку тягне за собою відмову в позові в частині стягнення вказаних у позові грошових коштів та моральної шкоди з причин відсутності в цьому вини безпосередньо відповідача у цій справі, окрім стягнення заборгованості з невиплаченої безпосередньо заробітної плати в розмірі 17262,09 гривень та вихідної допомоги в розмірі 10709,58 гривень, враховуючи дату видачі наказу про звільнення позивача 28.11.2014 року

Доводи апеляційної скарги в частині безпідставного стягнення судового збору обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки відповідно ст.. 5, ч.1, п. 18 Закону України «Про судовий збір» щодо пільг сплати судового збору від сплати судового збору звільняються: Пенсійний фонд України та його органи; органи Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття; Фонд соціального страхування; Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності; Фонд соціального захисту інвалідів і його відділення.

Тому рішення в цій частині також підлягає скасуванню.

На основі вище зазначеного судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції неповно зясовано обставини, що мають значення для справи; порушено норми матеріального та процесуального права, а відповідно до ст. 309 ЦПК України зазначене є підставою для зміни рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 309, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Біловодського районного суду Луганської області від 15 травня 2015 року скасувати в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з заробітної плати 17262,09 гривень та вихідної допомоги в розмірі 10709,58 грн. та стягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків а виробництві та професійних захворювань у Луганській області на користь держави судового збору в сумі 243,60 грн.

В цій частині постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, вихідної допомоги та відшкодування моральної шкоди - за необґрунтованістю.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає чинності негайно та може бути оскаржене протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий :

Судді :