АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/3095/15 Головуючий 1 інстанції
Справа № 645/4353/14 ОСОБА_1
Категорія: відшкодування ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді: Гальянової І.Г.,

суддів: Колтунової А.І.,

ОСОБА_3,

за участю секретаря: Сватенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Лафорт», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Добробут» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП,-

ВСТАНОВИЛА:

29 травня 2014 року позивач звернувсь до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_5 на його користь у відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок ДТП 5704,80 грн. та моральну шкоду, розмір якої визначає у 2000,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04 червня 2013 року на проспекті Московському в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, який належить йому на праві власності та автомобіля «Ореl», реєстраційний номер 54987ХК, який належить на праві власності ОСОБА_5, внаслідок якої був пошкоджений його автомобіль.

Позивач зазначає, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача.

Як на підставу визначення розміру матеріальної шкоди, позивач посилається на висновок спеціаліста та калькуляцію, складену ТОВ "АТЛАНТ-М на Гагаріна", яка визначає вартість ремонту автомобіля «Nisan Qasgai» , реєстраційний номер НОМЕР_2, які встановлюють вартість ремонту внаслідок його пошкодження після в сумі 5704 грн. 80 коп. Позивач також зазначає, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК Добробут» він звертався за відшкодування до зазначеної страхової компанії, направив в зазначену компанію пакет документів та в телефонному режимі йому було повідомлено ,що вказана страхова компанія є банкрутом та збитки йому не будуть відшкодовані.

Як на підставу відшкодування моральної шкоди, позивач зазначає на душевні страждання, які він зазнав внаслідок пошкодження його автомобіля , а також зазначив, що багато років збирав гроші на купівлю цього автомобіля, підтримував його у бездоганному стані, тому факт його пошкодження є дуже для нього болючим ( а.с.1-3).

24 липня 2014 року відповідач подав до суду письмові заперечення в яких просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Свої заперечення обґрунтовував тим, що на час ДТП його цивільно-правова відповідальність була застрахована в страховій компанії ПАТ «Лафорт» згідно полісу АВ 9787572 від 14.10.2012 року, про що він повідомив позивача, однак позивач звернувся з заявою в страхову компанію «Добробут» в якій він не страхував свою цивільну відповідальність. Відповідач зазначає, що у відповідності до ст.. 33.1.4. Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності він письмово звернувся з повідомлення про страховий випадок до страхової компанії ПАТ «Лафорт» та ТОВ «Фінанс Лайн», яка на той час приймала заяви про страхові випадки, які останні отримали про що свідчать поштові повідомлення про їх отримання». Також вважає,що його діями не було спричинено позивачу моральної шкоди ( а.с. 23-24).

04 серпня 2014 року позивач ,звернувшись до суду з заявою, відповідно до якої змінив підстави позову та просив стягнути з ПАТ «СК Лафорт» на його користь 5704,80 грн. на відшкодування завданої внаслідок ДТП майнової шкоди ( а.с.37).

Справу розглянуто судом першої інстанції за відсутності сторін.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені частково. Суд стягнув з ПАТ «Страхова компанія «Лафорт» на користь позивача у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 5704,80 грн. Суд стягнув з ОСОБА_5 на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 500,00 грн. та відмовив позивачу в задоволенні позовних вимог в іншій частині.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати вказане заочне рішення суду та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_5 на його користь у відшкодування майнової шкоди - 5704,80 грн. та моральної шкоди в розмірі 2000 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 487,20 грн.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовує неповним з»ясування судом обставин, які мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи та наявним у справі доказам та неправильним застосуванням судом норм матеріального права.

Позивач зазначає, що при ухваленні рішення судом першої інстанції неповно було з»ясовоно ту обставину, що відповідач ОСОБА_5 у відповідності до ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , повідомляв страхову компанію про факт ДТП та копії повідомлень про вручення страховій компанії поштового відправлення в не є таким доказом, а також невірно визначив розмір спричиненої йому ОСОБА_5 моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

В ч.1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів стороні та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як свідчать матеріали справи 28.07.2014 року позивач звернувся до суду з клопотанням щодо залучення до участі у справі в якості співвідповідачів ПАТ «СК Лафорт» та ПраТ «СК Добробут», та ухвалою суду від 30.07.2014 року зазначені особи були залучені до участі у справі в якості співвідповідачів ( а.с.28, 30) .

04 серпня 2014 року позивач звернувся до суду з заявою в якій змінив підстави позову та просив стягнути спричинену внаслідок зазначеної ДТП матеріальну шкоду з відповідачів ПАТ «СК Лафорт» ( а.с. 37).

Розглядаючи вказану цивільну справу в межах заявлених позивачем позовних вимог, щодо стягнення матеріальної шкоди саме з відповідача ПАТ «СК Лафорт», задовольняючи такі позовні вимоги позивача в частині відшкодування матеріальної шкоди та стягуючи 5704,80 грн. такої шкоди з відповідача ПАТ «СК Лафорт», суд першої інстанції, з посиланням на вимоги ст.ст.1166, 1187, Закон України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності», виходив з того, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_5, який постановою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 27 червня 2013 року був визнаний винним в скоєнні зазначеної ДТП, та його цивільно-правова відповідальність була застрахована ПАТ «СК Лафорт», відповідно до страхового поліса № АВ/9787572, а також з того, що відповідач СК «Лафорт», отримав 19.06.2013 року повідомлення відповідача про скоєння ним вказаної ДТП.

Вказаний висновок суду відповідає зазначеним вимогам норм матеріального та процесуального права та наявним у справі доказам, яким суд дав належну оцінку.

Доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі, щодо стягнення матеріальної шкоди з відповідача ОСОБА_5 та безпідставності висновків суду щодо стягнення такої шкоди з ПАТ «СК Лафорт», є безпідставними, оскільки при розгляді зазначеної справи судом першої інстанції , позивач скористався своїм правом щодо зміни підстав позову, заявив вимоги щодо стягнення такої шкоди саме з ПАТ «СК Лафорт», а не з відповідача ОСОБА_5

Судова колегія також погоджується з висновком суду щодо визначення розміру відшкодування відповідачем ОСОБА_5 позивачу моральної (немайнової) шкоди в сумі 500,00 грн., оскільки такий висновком відповідає обставинам справи та вимогам ст.. 23, 1167 ЦК України.

Доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі вказаних висновків суду не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни рішення суду в цій частині.

З огляду на наведене судова колегія приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315, 317, 319, 218 ЦПК України , судова колегія -,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий, суддя:

Судді :