Ухвала

іменем україни

17 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Леванчука А.О., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант» про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант» на рішення Згурівського районного суду Київської області від 30 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 16 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 28 липня 2008 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Гарант» (далі - ТОВ «Гарант») був укладений договір процентної позики, відповідно до умов якого ОСОБА_4 передав ТОВ «Гарант» грошові кошти у сумі 90 000 грн. Відповідач кошти прийняв та зобов'язався повернути позику у визначений договором строк, сплатити проценти у розмірі 20 % від суми позики, а при порушенні строку сплати процентів більш ніж за один місяць - штраф у розмірі 2 %, а також сплатити пеню в розмірі 0,5 % за кожен день прострочення повернення позики. Однак відповідач суму позики не повернув та жодного разу не сплатив відсотки, штраф та пеню.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з ТОВ «Гарант» заборгованість за договором позики у сумі 192 930 грн 41 коп. та судові витрати у розмірі 1 929 грн 30 коп.

Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 30 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 16 березня 2015 року, позов задоволено. Стягнуто з ТОВ «Гарант» на користь ОСОБА_4 заборгованість у сумі 192 930 грн 41 коп. Вирішено питання судових витрат.

У касаційній скарзі ТОВ «Гарант» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну правову оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач, у порушення вимог статей 526, 549, 611, 623, 625 ЦК України, не виконав свої зобов'язання за договором позики щодо повернення суми позики, сплати процентів, штрафу, пені та індексу інфляції.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант» відхилити.

Рішення Згурівського районного суду Київської області від 30 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 16 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Кафідова

А.О. Леванчук

І.М. Фаловська