УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
9 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до управління Державної міграційної служби України в Київській області, ОСОБА_4, яка діє також в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5, третя особа - орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області, про виселення та зняття з обліку за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення апеляційного суду Київської області від 9 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду із указаним вище позовом, посилаючись на те, що 28 грудня 2010 року між ним та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір про надання кредиту у розмірі 150 тис. грн строком до 28 грудня 2015 року.

У забезпечення зазначеного договору між ним і ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_4 укладено договір іпотеки від 28 грудня 2010 року, предметом якого є квартира АДРЕСА_1, що належить їм на праві спільної власності.

На момент укладення договору іпотеки ОСОБА_4 та її малолітній син ОСОБА_5 були зняті із реєстрації за даною адресою з 19 жовтня 2010 року.

26 квітня 2014 року відповідач разом із сином без його згоди як іпотекодержателя всупереч договору іпотеки вселилися у зазначене жиле приміщення.

Враховуючи наведені обставини, просило виселити ОСОБА_4, малолітнього ОСОБА_5 із квартири АДРЕСА_1 та зобов'язати Славутицький міський сектор управління ДМС України в Київській області зняти вказаних осіб із реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 18 лютого 2015 року позов ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено частково.

Виселено ОСОБА_4, її малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з квартири АДРЕСА_1

У задоволенні іншої частини позову ПАТ «Державний ощадний банк України» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 9 квітня 2015 року рішення Славутицького міського суду Київської області від 18 лютого 2015 року скасовано в частині задоволених позовних вимог та ухвалено нове рішення про відмову ПАТ «Державний ощадний банк України» у задоволенні позову у цій частині.

В решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Державний ощадний банк України» просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Скасовуючи частково рішення суду першої інстанції та ухвалюючи у цій частині нове рішення про відмову у позові, апеляційний суд, застосувавши положення ст.ст. 575, 589 ЦК України, ст. 109 ЖК Української РСР, ст.ст. 1, 39, 40 Закону України «Про іпотеку», на підставі поданих сторонами доказів, які оцінені відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, обґрунтовано виходив із відсутності підстав для виселення відповідачів із спірного жилого приміщення без надання їм іншого житла, оскільки в іпотеку було передано квартиру, яка набута у 2007 році не за рахунок отриманих у 2010 році кредитних коштів.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 18 березня 2015 року № 6-39цс15, про те, що за змістом ст.ст. 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла.

Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (ч. 2 ст. 109 ЖК Української РСР).

Доводи касаційної скарги зводяться до оцінки доказів, що не є компетенцією суду касаційної інстанції, та не спростовують висновків апеляційного суду і не дають підстав вважати, що ним при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Таким чином, оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, апеляційний суд із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної скарги у цій частині також не можуть бути визнані як підстава для призначення справи до судового розгляду.

Виходячи з принципу диспозитивності, закріпленого ст. 11 ЦПК України, та заявлених позовних вимог, рішення апеляційного суду є правильним та законним, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 9 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Журавель
Судді:В.А. Черненко
С.П. Штелик