АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4402/15 Справа № 204/2185/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Токар Н. В. Доповідач - Калиновський А.Б.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - Калиновського А.Б.

Суддів - Єлізаренко І.А., Ремеза В.А.

При секретарі - Видюковій Ю.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про поділ в натурі частки домоволодіння між співвласниками та визначення порядку користування земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів, посилаючись на те, що їй на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, на підставі договору дарування. Співвласником іншої 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 У зв'язку з фактичним використанням домоволодіння та господарських будівель та споруд, фактично частка позивача є значно меншою ніж у відповідача, а тому просила ухвалити рішення, яким виділити частину домоволодіння в натурі їй у приватну власність, припинити право спільної часткової власності на домоволодіння, визначити порядок користування земельною ділянкою.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про поділ в натурі частки домоволодіння між співвласниками та визначення порядку користування земельною ділянкою відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення її позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться на земельній ділянці площею 257 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору дарування(а.с.54).

Згідно договору купівлі-продажу від 20.04.1990 року, ОСОБА_3 була придбана 1/2 частина житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1(а.с.89-90).

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2004 року, що набрало законної сили 09.03.2004 року, у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності, було проведено розподіл домоволодіння АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_3 право власності на 54/100 частин домоволодіння та за ОСОБА_4 право власності на 46/100 частин домоволодіння(а.с.105). Тобто за подружжям Гребеньковими судом було визнано право власності на 100 % спірного домоволодіння( 46/100 + 54/100 частин), незважаючи на те, що власником ? частин спірного домоволодіння є і ОСОБА_2.(а.с. 54).

Позивач, у встановленому законом порядку не оскаржувала зазначене рішення суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд виходив з того, що строк позовної давності сплинув і тому позивачем був пропущений строк звернення до суду за захистом порушених прав.

З таким висновком суду повністю погодитись не можна.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" від 18 грудня 2009 року № 14, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову у позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Як було встановлено, наявність вищевказаного рішення суду перешкоджає виділу 1/2 частину домоволодіння в натурі у приватну власність позивачу.

Вирішуючи спір, суд на вищевказане уваги не звернув, правильно дійшовши висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, безпідставно відмовив у задоволенні позову з підстав пропуску строку на звернення до суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду змінити в частині обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог, відмовивши позивачу не з підстав пропуску строку на звернення до суду з позовом, а за недоведеністю позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2015 року змінити в частині обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: