Справа № 438/1677/14 Головуючий у 1 інстанції: Слиш А.Т.
Провадження № 22-ц/783/3480/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бакус В. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого: судді Бакуса В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Левика Я.А.,

секретаря: Глинського О.А.,

з участю: представника позивача - ТзОВ «Кей-Колект» - Блажевського П.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» в особі його представника (далі ТзОВ «Кей-Колект») на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 09 лютого 2015 року у справі за позовом ТзОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановила:

рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 09 лютого 2015 року у задоволені вказаних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив ТзОВ «Кей-Колект», просить його скасувати й ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги позивача, посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з порушення норм матеріального та процесуального права, оскільки суд не дослідив та не надав належної оцінки доказам, що мають значення для справи. Так, зокрема, апелянт зазначає, що не направлення повідомлення боржнику та поручителю про відступлення права вимоги не є підставою для відмови у задоволені вимог. Крім того, апелянт посилається на те, що ним представлено всі докази на підтвердження переходу права вимоги за кредитним договором.

Відповідачі по справі у судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення щодо часу та місця розгляду справи.

За таких обставин, у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника процесу на підтримання апеляційної скарги, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені вимог позивачу районний суд виходив з того, що позивачем не доведено чи відступлена вимога саме до боржника ОСОБА_3. та про одержання боржником та гарантом повідомлення про відступлення прав вимог.

Однак з таким висновком колегія суддів погодитись не може з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Зазначеним вимогам закону рішення районного суду не відповідає.

Встановлено, що 19 жовтня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0. Відповідно до цього договору Банк надав позичальнику кредит в сумі 15 000 доларів США, строком повернення не пізніше 19 жовтня 2016 року з виплатою процентної ставки 11,3 % річних (а.с.6-16).

Додатковою угодою № 1 від 30 січня 2009 року до вищезгаданого договору сторони погодили зміну схеми погашення кредиту - ануїтетними платежами, розмір якого становить 150 доларів, а додатковою угодою № 2 від 30 січня 2009 року сторони погодили кінцевий термін повернення кредиту за Договором - не пізніше 19 жовтня 2026 року (а.с.17, 18).

19 жовтня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладений договір поруки № 51124, за яким ОСОБА_4 поручилася перед кредитором за належне виконання позичальником кредитних зобов'язань (а.с.24).

11 червня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (надалі ПАТ «УкрСиббанк», який є правонаступником Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк») та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу № 4, що стверджується фотокопією цього договору (а.с.29-33).

Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 11.06.2012 року заборгованість ОСОБА_3 за договором кредиту становила 14 784,41 доларів США, а саме - заборгованість по кредиту - 11 324,15 доларів США, заборгованість за процентами - 3 4601,26 доларів США, а заборгованість станом на 01.12.2013 р. становить 16 901,25 доларів США, а саме - заборгованість по кредиту - 11 324,15 доларів США, заборгованість за процентами - 5 577,10 доларів США (а.с. 26).

Сума заборгованості сторонами не оспорюється.

Статтями 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 515 ЦК України заміна кредитора не допускається у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора.

На підставі укладеного банком з ТзОВ «Кей-Колект» договору відступлення права вимоги за кредитними договорами відбулася заміна особи у зобов'язаннях, які виникли з кредитного договору.

Випискою з Додатку № 1 до Договору факторингу та Акту приймання-передачі прав вимоги підтверджується обсяг (сума) прав вимоги станом на дату укладення Договору факторингу та право грошової вимоги позивача до відповідачів (а.с.28, 87).

01 липня 2014 року ТзОВ «Кей-Колект» на адресу ОСОБА_3 було направлено лист - вимогу, де зазначалося, що між вищевказаним Банком та ТзОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу за вищевказаним кредитним договором та що у позичальника існує заборгованість за кредитним договором станом на 01.12.2013 р. в сумі 16 901,25 доларів США, у зв'язку з чим йому необхідно не пізніше тридцяти днів з дня направлення вимоги виконати порушені зобов'язання, а у разі невиконання даної вимоги ТОВ «Кей-Колект» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом задоволення вимог іпотекодержателя або звернутись до суду за захистом порушення своїх прав та охоронюваним законом інтересу (а.с.34).

Право вимоги щодо дострокового повернення кредиту передбачено кредитним договором.

Факт направлення зазначеного повідомлення підтверджується Списком згрупованих рекомендованих листів з повідомленням про вручення поданих у відділення зв'язку Киїів-150, який завірений печаткою відділення зв'язку (а.с. 35-42).

Порядок дострокового повернення кредиту та повідомлення про це, передбачено розділом 11 Кредитного договору, в якому передбачено, що термін повернення кредиту вважається таким, що настав на 41 календарний день з дати відправлення Позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту у разі відправлення такого повідомлення банком з повідомленням про вручення навіть у випадку неотримання такого Позичальником.

Однак зазначеного вище міським судом не враховано, а відтак суд прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволені вимог до боржника.

Пунктом 1.3 вищевказаного договору поруки передбачено, що у випадку невиконання зобов'язань позичальником у строки, визначені Кредитним договором, Кредитор звертається з вимогою на адресу Поручителя і виконання Поручителем зобов'язань перед Кредитором повинно відбутися не пізніше 10-денного терміну з моменту невиконання своїх зобов'язань позичальником.

В договорі поруки не зазначено строк дії договору. в той же час зазначено, що порука припиняється з припиненням всіх зобов'язань Позичальником по вищевказаному Кредитному договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст. ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Таким чином ч. 4 ст. 559 ЦК України визначає спеціальний строк пред'явлення вимоги до поручителя, який не є строком позовної давності відповідно до ст.ст. 257-258 ЦК України.

У п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що при вирішенні спорів про стягнення кредитної заборгованості із фінансових поручителів суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

З урахуванням вимоги позивача щодо дострокового погашення кредиту - 01.07.2014 р., часу пред'явлення позову - 12.11.2014 року, вищенаведеного, вимоги позивача до поручителя теж підлягають до задоволення.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи при поданні позову позивачем сплачено 2 188,88 грн. (а.с.1), а за подання апеляційної скарги - 1 094,44 грн. (а.с.95) судового збору, який підлягає стягненню з відповідачів порівну.

Відповідно до ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 305, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» задовольнити.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 09 лютого 2015 року скасувати й ухвалити нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 (ІНН НОМЕР_1) та ОСОБА_4 (ІНН НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (, № п/р одержувача 9000, банк одержувача - ПАТ «УкрСиббанк», код банку одержувача - 3510005) заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 19 жовтня 2006 року, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, в сумі 16 901,25 доларів США (шістнадцять тисяч дев'ятсот один долар двадцять п'ять центів), що за офіційним курсом на дату розрахунку (14.10.2014 р.) становить 218 888,09 грн. (двісті вісімнадцять тисяч вісімсот вісімдесять вісім грн. 09 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» по 1 094 (одна тисяча дев'яносто чотири) грн. 44 коп. судового збору за подання позову та по 544 (п'ятсот сорок чотири) грн. 22 коп. судового збору за подання апеляційної скарги, з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: Бакус В.Я.

Судді: Гірник Т.А.

Левик Я.А.