У х в а л а

іменем україни

9 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І.,

Мостової Г.І., Наумчука М.І.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційними скаргами публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 23 грудня 2014 року, рішення апеляційного суду Полтавської області від

29 січня 2015 року та на рішення апеляційного суду Полтавської області від 12 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивувало тим, що через неналежне виконання боржником ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором від 3 липня 2008 року виникла заборгованість, яка була стягнута згідно судового наказу від 7 квітня 2010 року в розмірі 18 460 грн 33 коп., проте вказаний наказ до теперішнього часу не виконано й розмір заборгованості по відсоткам і пені на 31 березня 2014 року становить 34 570 грн 46 коп., у зв'язку з чим ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути на свою користь 17 415 грн 64 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 23 грудня

2014 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 3 377 грн 17 коп., з яких проценти - 2 124 грн 54 коп., комісія - 1 091 грн 82 коп., штраф (процентна складова) - 160 грн 81 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 29 січня

2015 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_3, рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 23 грудня 2014 року скасовано, у задоволені позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

За результатами розгляду апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк», рішенням апеляційного суду Полтавської області від 12 лютого 2015 року також скасовано рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 23 грудня 2014 року та в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 23 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 29 січня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» просить ухвалені у справі судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі на рішення апеляційного суду Полтавської області від 12 лютого 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» просить вказане рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог банку скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм матеріального й процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що касаційні скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають відхиленню з огляду на таке.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 3 липня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді кредитного ліміту в розмірі 15 000 грн, з базовою процентною ставкою 2,5% на місяць.

Строк дії виданої ОСОБА_3 кредитної картки № НОМЕР_1 закінчився у липні 2010 року.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором щодо його своєчасного й повного погашення у нього перед банком виникла заборгованість у розмірі 18 460 грн 33 коп., яка була стягнута з відповідача судовим наказом, виданим Київським районним судом м. Полтави 7 квітня 2010 року.

Вказаний судовий наказ на даний час не виконано.

Задовольняючи частково позов банку, суд першої інстанції виходив із того, що у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором, у останнього перед банком виникла заборгованість, яка підлягає стягненню у межах строків позовної давності.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову банку, апеляційний суд виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом, а також із того, що судовим наказом з відповідача стягнута сума заборгованості за кредитним договором, а відтак - зобов'язання ОСОБА_3 за вказаним договором є припиненими.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843595/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1> зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1>, інших актів цивільного законодавства.

Стаття 559 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843629/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1> передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 598 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843669/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1> зобов'язання припиняється із підстав, передбачених договором або законом.

Відповідно до положень ст. 625 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843697/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1> боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як роз'яснено у п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня

2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843669/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1>). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843670/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 604-609 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843675/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1>. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843697/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1>, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843595/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 599 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843670/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1>.

Як убачається із матеріалів справи, звертаючись у березні 2010 року до суду із заявою про видачу судового наказу, ПАТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути із ОСОБА_3 заборгованість станом на 31 грудня 2009 року, розмір якої становить 18 460 грн 33 коп., з яких тіло кредиту - 12 025 грн 72 коп., проценти - 4 150 грн 55 коп., комісія - 928 грн 81 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн, штраф (процентна складова) - 928 грн 81 коп. (а.с. 33-34).

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 10 червня 2015 року (справа № 6-36цс15) закінчення строку дії договору і невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальні правовідносини, а трансформує їх в охоронні, що містять обов'язок відшкодувати заподіяні збитки, які встановлені договором чи законом.

Оскільки судами встановлено, що строк дії кредитного договору сплив у липні 2010 року, судовим наказом Київського районного суду м. Полтави від 7 квітня 2010 року стягнуто заборгованість із ОСОБА_3 у розмірі 18 460 грн 33 коп., а з указаним позовом банк звернувся до суду у травні 2014 року, колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про відсутність підстав для задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк».

Висновки апеляційного суду відповідають нормам матеріального і процесуального закону, правовому висновку Верховного Суду України на встановленим обставинам справи.

З огляду на викладене, касаційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає відхиленню, а рішення апеляційного суду Полтавської області від 29 січня 2015 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 12 лютого 2015 року - залишенню без змін відповідно до ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах

у х в а л и л а :

Касаційні скарги публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 29 січня 2015 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 12 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

В.І. Мартинюк

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук