Провадження № 2/641/1425/2015 Справа № 641/4438/15-ц
06 липня 2015 року м. Харків
Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - Онупко М.Ю.,
за участю секретаря - Кисіль О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Державного підприємства «Завод ім. В.О. Малишева» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач ДП «Завод ім. В.О. Малишева» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: м. Харків, вул. Киргизька,2, к. 43.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що ДП «Завод ім. В.О. Малишева» є балансоутримувачем гуртожитку по вул. Киргизька, 2 в м. Харкові. Згідно з протоколом № 20 засідання загальнозаводської комісії з житлових питань ДП «Завод ім. В.О. Малишева» від 27.11.2009 року ОСОБА_1 було надано кімнату у сімейному гуртожитку за адресою: м. Харків, вул. Киргизька,2. 30.12.2009 року відповідачу ОСОБА_1 було видано ордер на житлову площу у вищевказаному гуртожитку. 18.05.2010 року ОСОБА_1 було зареєстровано у кімнаті № 43, а 14.05.2014 року у даній кімнаті було зареєстровано його дружину ОСОБА_2 Вказаний гуртожиток є державною власністю і не підпадає під виключення зазначені в ч. 3 ст. 1 Закону України № 2482-ХІІ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», тому дія закону розповсюджується на гуртожиток за адресою: м. Харків, вул. Киргизька,2.
Відповідачі відсутні за місцем своєї реєстрації більше року, а тому позивач був вимушений звернутися до суду із позовом.
Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити. Також зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.
Зі згоди представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в матеріалах справи доказів, та ухвалити по справі заочне рішення.
Суд, вислухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що відповідно до довідки відокремленого підрозділу Житлово-побутовий комплекс ДП «Завод ім. В.О. Малишева» № 401/98 від 17.10.2014 року, на балансі ДП «Завод ім. В.О. Малишева» знаходиться багатоповерховий житловий будинок, гуртожиток, інв. № 100011, який розташований за адресою: м. Харків, вул. Киргизька,2 (а.с. 5).
Згідно до протоколом № 20 засідання загальнозаводської комісії з житлових питань ДП «Завод ім. В.О. Малишева» від 27.11.2009 року ОСОБА_1 було надано кімнату у сімейному гуртожитку за адресою: м. Харків, вул. Киргизька,2 (а.с.6-9).
30.12.2009 року відповідачу ОСОБА_1 було видано ордер на житлову площу № 62 у гуртожитку за адресою: м. Харків, вул. Киргизька,2, кімната № 43, загальною площею 13,7 кв.м. та 18.05.2010 року ОСОБА_1 було зареєстровано у вказаній кімнаті (а.с. 10, 12).
14.05.2014 року в кімнаті № 43 по вул. Киргизькій,2 в м. Харкові було зареєстровано місце проживання відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).
Згідно до відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області від 19.05.2015 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 23, 24).
Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін.
Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів.
Згідно ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користуватися жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
Згідно актів комісії у складі завідуючої гуртожитком ЖЕО ОСОБА_4, провідного інженера інспектора з розподілу та обліку житлової площі ОСОБА_5, старшого майстра ОСОБА_6, від 22.01.2014 р., 27.03.2014 р., 14.06.2014 р., 12.09.2014 р., 25.11.2014 р., 08.12.2014 р. встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_7 не проживають у гуртожитку за адресою: м. Харків, вул. Киргизька, 2, кімната № 43 (а.с. 13,14,15,16,17,18).
Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_8, пояснила, що вона є інспектором з розподілу та обліку житлової площі та сама проживає у зазначеному гуртожитку. Вказала про те, що комісія періодично встановлює факт проживання чи не проживання робітників їх підприємства у гуртожитку.
Відповідачі не проживають в гуртожитку з моменту їх реєстрації, та ніколи не проживали в спірній кімнаті, та зі слів їх сусідів, вони проживають за адресою попередньої реєстрації їх місця проживання. Перешкод з боку підприємства у користуванні ними житловим приміщенням не було. Також свідок пояснила, що у наданій відповідачам кімнаті проживає ОСОБА_9, який пояснив комісії, що винаймає вказану кімнату у подружжя ОСОБА_7 на протязі 8 місяці. Окрім того, пояснила, що про знаходження в спірному житловому приміщенні особистих речей відповідачів їй невідомо.
Суд не має підстав для сумніву стосовно об'єктивності пояснень цього свідка, у звязку з тим, вказана особа ніяким чином не зацікавлена в наслідках розгляду цієї справи і її пояснення об'єктивно співвідносяться з іншими доказами по справ.
Відповідно до довідки ДП «Завод ім. В.О. Малишева» № 2015/19 від 25.06.2015 року, ОСОБА_1 станом на 25.06.2015 року на ДП «Завод ім. В.О. Малишева» не працює (а.с. 43).
На підставі наданих позивачами доказів, суд вважає, що відповідачі, відсутні в спірному житловому приміщенні більше ніж півроку без поважних причин, і визнає їх такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням.
Судом не встановлено обставин, які б свідчили про поважність причин відсутності відповідачів, в спірному житловому приміщенні, і не вбачається підстав для продовження цього строку, бо з заявою про поновлення цього строку, або зі зустрічним позовом про поновлення їх права користування спірним житловим приміщенням, відповідачі до суду не зверталися.
Реєстрація місця проживання відповідача, у житловому приміщенні, балансоутримувачем якого є позивач, безперечно, обмежує його права по користуванню нерухомим майном.
Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідачі, не користуються без поважних причин житловим приміщенням кімнати № 43 в будинку 2 по вул. Киргизькій в м. Харкові більш ніж шість місяців, вони є такими, що втратили право користування цим житлом приміщенням.
Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 217, 218, 224 ЦПК України, суд -
Позов Державного підприємства «Завод ім. В.О. Малишева» задовольнити.
Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право користування житловим приміщенням кімнати № 43 в будинку 2 по вул. Киргизькій в м. Харкові.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: ОСОБА_10