АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Борисової О.В., Шиманського В.Й.

при секретарі Хоменку О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року у справі за позовом Публічного Акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1, третя особа: служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про зняття з реєстрації за місцем проживання, -

ВСТАНОВИЛА:

Справа № 752/2378/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/10394/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Шевченко Т.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
У лютому 2015 року ПАТ "Брокбізнесбанк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просив зняти ОСОБА_1 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_9 і ОСОБА_5, з реєстраційного обліку за адресою АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що на даний час рішенням Апеляційного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року було задоволено вимоги банку про виселення відповідачів з квартири за адресою АДРЕСА_1, проте воно не виконане. Крім того, зазначали, що договір застави було укладено в 2002 році, в той час як неповнолітні діти були прописані у квартирі тільки у 2005 році.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року позов задоволено, знято з реєстраційного обліку ОСОБА_1 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_9 і ОСОБА_5, з адреси АДРЕСА_1 (а.с. 81-85).

25 червня 2015 року представник ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на вказане рішення, у якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість, порушення норм матеріального права, просив його скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування заявлених вимог апелянт, посилаючись на судову практику, вказував на те, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, помилково прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки існує рішення, яке набрало законної сили, про виселення відповідача та її дітей з вказаної квартири, що і так є підставою для зняття їх із реєстрації, згідно Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

На думку апелянта, хибним є і висновок суду про те, що ОСОБА_1 втратила право користування на квартиру з ухваленням рішення Апеляційного суду м. Києва про звернення стягнення на квартиру, оскільки виконання вказаного рішення повинно проводитися на прилюдних торгах, після яких право власності на квартиру перейде до особи, яка її придбає. До цього ж часу право власності на квартиру належить ОСОБА_1 и вона має право користуватися нею.

Також, апелянт вказував, що ухваливши рішення про зняття з реєстрації неповнолітніх дітей, суд першої інстанції порушив вимоги ч. 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей», відповідно до якого для укладення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право користування яким мають діти, потрібен попередній дозвіл органів опіки та піклування.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник ПАТ «Брокбізнесбанк» за довіреністю - ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Представник служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з'явився, були належним чином повідомлені про день, час та місце апеляційного розгляду, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе провести судове засідання за їх відсутністю.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка Д.Р., пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом встановлено, що 24 вересня 2002 року між АБ "Брокбізнесбанк" та ТОВ "Інвестиційна будівельна компанія" було укладено кредитний договір № 93-01-02 від 24 вересня 2002 року з відкриттям кредитної лінії з лімітом на суму 5 400 000 грн. строком з 24 вересня 2002 року до 23 вересня 2003 року зі сплатою 25% річних для поповнення обігових коштів, (а.с. 9)

В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору між AT "Брокбізнесбанк" та ОСОБА_1, яка виступила майновим поручителем за ТОВ "Інвестиційна будівельна компанія", був укладений договір застави, посвідчений 01 жовтня 2002 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Краковецькою А.М., зареєстрованим під № 3782, згідно з яким заставодавець передала в заставу заставодержателю нерухоме майно, а саме чотирикімнатну квартиру, загальною площею 110,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить відповідачу на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Старокиївською районною державною адміністрацією м. Києва 28 січня 2000 року, та зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації 15 березня 2000 року в реєстровій книзі під реєстровим №4080. (а.с. 10-11)

Рішенням Господарського суду м. Києва від 10.11.2014 року вирішено стягнути з ТОВ "Інвестиційна будівельна компанія" на користь АБ "Брокбізнесбанк" суму боргу у розмірі 7 022 253 грн. 58 коп. (а.с. 12). Рішення суду не виконано. (а.с.13)

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30 січня 2013 року вирішено звернути стягнення на предмет застави за договором застави від 01.10.2002 pоку, укладеним між ПАТ "Брокбізнесбанк" та ОСОБА_1, квартиру АДРЕСА_1, (а.с. 18)

На підставі вказаного рішення 15 серпня 2013 року було видано виконавчий лист (а.с. 19), який банком 13 вересня 2013 року було пред'явлено до виконання до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві.

Органом опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації повідомленням від 17 квітня 2014 року не надано відповідну згоду на реалізацію даного нерухомого майна, оскільки відчуження зазначеного майна суперечить правам та законним інтересам малолітніх ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які там зареєстровані та мають право користування житловим приміщенням.

Постановою від 08 травня 2014 року державного виконавця вищевказаний виконавчий лист повернений стягнувачу у зв'язку з неможливістю його виконання. (а.с. 14, 16)

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року вирішено виселити ОСОБА_1, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1, (а.с. 21-23)

04 грудня 2014 року Голосіївським районним судом м. Києва, на підставі вказаного рішення Апеляційного суду м. Києва, видані виконавчі листи № 2-4147/14-ц щодо виселення, (а.с. 36-38)

Постановами від 12 березня 2015 року державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Власюк C.B. відкриті виконавчі провадження ВП № 46805070, ВП № 46805300 та ВП № 46805221.

26 березня 2015 року АБ "Брокбізнесбанк" звернувся до Голосіївського районного відділу ДМС України в м. Києві із заявою про зняття ОСОБА_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1, на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року про їх виселення.(а.с. 63)

Відповіді на вказане звернення в матеріалах справи не міститься. Зі слів позивача відповідь надано не було, відповідачі та її неповнолітні діти не зняті з реєстрації за вказаною адресою.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30 січня 2013 року ОСОБА_1 позбавлена права власності на належне їй житлове приміщення, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 06.11.2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, позбавлені права користування вказаним житловим приміщенням, проте останні продовжують проживати в спірній квартирі, то позовні вимоги АБ "Брозбізнесбанк" підлягають задоволенню.

Колегія суддів не може погодитися з прийнятим рішенням суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, може бути здійснено з урахуванням вимог вище вказаного Закону і на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року про виселення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, неповно з'ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та припустився порушення норм матеріального законодавства, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, ч.1 п.2 ст. 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення наступного змісту: в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1, третя особа: служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про зняття з реєстрації за місцем проживання - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді