У Х В А Л А

25 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Лященко Н.П., Сеніна Ю.Л.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Форум», Луцької міської ради, товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньіндустрія», реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції про визнання договору уступки майнових прав недійсним,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просив визнати договір уступки майнових прав на квартиру, згідно з яким його колишня дружина ОСОБА_5 уступила його доньці ОСОБА_6 майнові права на квартиру, недійсним, оскільки він згоди на укладення такого договору не давав. Крім того, ОСОБА_4 просив визнати недійсними свідоцтво про участь у Фонді фінансування будівництва та свідоцтво про право власності на квартиру, а також визнати незаконним рішення виконавчого комітету Луцької міської ради та скасувати реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 23 січня 2015 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2014 року змінено, виключено з його мотивувальної частини висновок про те, що кошти, вкладені ОСОБА_5 у будівництво житла згідно з договором про участь у фінансуванні будівництва та набуті останньою майнові права за цим договором належать їй на праві особистої власності. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2015 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на вказані рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду відмовлено.

У заяві ОСОБА_4 про перегляд судового рішення порушується питання про скасування ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2015 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме частини третьої статті 65 СК України.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

В ухвалі від 16 березня 2015 року, щодо якої подана заява про перегляд, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів, які виходили з наступного. Правочин щодо заміни кредитора в зобов'язанні повинен вчинятись у тій же формі, що і правочин, на підставі якого виникло це зобов'язання. Договір про участь у фінансуванні будівництва від 21 серпня 2007 року укладений без письмової згоди іншого з подружжя, не посвідчувався нотаріально та позивач, знаючи про такий договір, проти його укладення не заперечував, письмової згоди не подавав. Зі змісту договору про участь у фінансуванні будівництва вбачається, що ОСОБА_5 на підставі умов даного договору набуває лише майнові права на об'єкт інвестування. Майнові права на нерухомість, що є об'єктом будівництва (інвестування), не є речовими правами на чуже майно, а також не є правом власності, оскільки об'єкт будівництва (інвестування) не існує на момент укладення договору, а тому не може існувати й право власності на нього. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об'єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності. Оскільки, укладаючи оспорюваний договір, колишня дружина позивача власником спірного майна не була, тобто мала лише майнові права на об'єкт інвестування, то права позивача не були порушені оспорюваним договором про уступку майнових прав, тим самим не створюючи для нього прав та обов'язків.

У наданій для порівняння ухвалі від 16 квітня 2015 року суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій про задоволення позову про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за інвестиційним договором, які зазначили про визнання відповідачем (чоловіком позивачки) позову щодо недійсності указаного договору, та виходили з того, що договір про відступлення права вимоги за інвестиційним договором укладено стосовно цінного майна.

Таким чином, порівняння вказаного судового рішення із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Форум», Луцької міської ради, товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньіндустрія», реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції про визнання договору уступки майнових прав недійсним за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України:А.Г. Ярема Н.П. Лященко Ю.Л. Сенін