У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,
Коротуна В.М.,Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 квітня 2012 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 6 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2009 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 квітня 2012 року позов задоволено.

Звернуто стягнення на належний ОСОБА_6 на праві приватної власності комплекс будівель та споруд, що є предметом іпотеки за договором іпотеки від 3 грудня 2007 року разом із наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями шляхом продажу вказаного предметі іпотеки банком від свого імені за договором купівлі-продажу будь-якій особі покупцю за ціною, яка буде визначена на день такого продажу оцінювачем, що має кваліфікаційне свідоцтво на здійснення оціночної діяльності відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» з наданням банку права на отримання витягу з Державного реєстру прав власності.

За рахунок коштів, отриманих від реалізації переданого в іпотеку нерухомого майна задовольнити вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 30 листопада 2007 року в розмірі: 553 033,18 дол. США та 158 121,54 грн, що складають: заборгованість за кредитом в сумі 333 099,76 дол. США, із них 10 916,76 дол. США - сума кредиту, повернення якого прострочено, заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 176 274,95 дол. США, пеня в сумі 43 658,47 дол. США, штраф в сумі 158 121,54 грн, заборгованості за кредитом в сумі 342 849,76 дол. США.

Зобов'язано ОСОБА_6 передати комплекс будівель та споруд разом із наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 у м. Мелітополі Запорізької область на зберігання банку на період його реалізації, передавши банку ключі від вхідних дверей будівель та споруд, технічну документацію на нерухомість та правовстановлюючі документи.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 6 листопада 2014 року заочне рішення суду першої інстанції змінено.

Частину другу резолютивної частини заочного рішення викладено в наступній редакції:

Звернуто стягнення на належний ОСОБА_6 на праві приватної власності комплекс будівель і споруд, що є предметом договору іпотеки від 3 грудня 2007 року разом із наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями, реєстраційний номер нерухомості за реєстром прав власності на нерухоме майно 16875379, за адресою: АДРЕСА_1, м. Мелітополь, Запорізька область, опис складових частин майна за планом земельної ділянки: будівля А-1, нежитлова площа - 239 кв. м, загальна площа - 302,4 кв. м; будівля Ж-1, нежитлова площа - 56,8 кв. м, загальна площа - 71,5 кв. м; будівля З-1, нежитлова площа - 56,2 кв. м, загальна площа - 95,6 кв. м; будівлі Ч-1 та будівля Л-1, нежитлова площа - 72,5 кв. м, загальна площа - 72,5 кв. м; будівля М-1, нежитлова площа - 109,9 кв. м, загальна площа - 109,9 кв. м; будівля Н-1; убиральня П; огорожа за номером 1; будівля Б-1, нежитлова площа - 47,2 кв. м, загальна площа - 66,2 кв. м, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» від свого імені за договором купівлі-продажу будь-якій особі покупцю за початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, з наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» права отримати витяг з Державного реєстру прав власності.

В іншій частині заочне рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Не погодившись із зазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_7 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив із того, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення кредитної заборгованості.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що предметом іпотеки є комплекс будівель і споруд, а не земельна ділянка на якій вони розташовані, а тому звертаючи стягнення на земельну ділянку, суд першої інстанції фактично вийшов за межі заявлених позовних вимог та не звернув уваги на те, що земельна ділянка на якій розташоване спірне нерухоме майно не є предметом договору іпотеки.

Зазначені висновки судів відповідають вимогам матеріального та процесуального закону та зроблені при повному з'ясуванні всіх обставин справи.

Судами встановлено, що 30 листопада 2007 року між позивачем та ОСОБА_6 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 360 000 дол. США зі сплатою 16 % річних та з кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 1 грудня 2022 року (т. 1 а. с. 5-7).

На забезпечення належного виконання ОСОБА_6 умов кредитного договору, 3 грудня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою укладено договір іпотеки предметом якого є комплекс будівель і споруд розташованих за адресою: АДРЕСА_1, м. Мелітополь, Запорізька область та складається з будівлі А-1, нежитлова площа - 239 кв. м, загальна площа - 302,4 кв. м; будівлі Ж-1, нежитлова площа - 56,8 кв. м, загальна площа - 71,5 кв. м; будівлі З-1, нежитлова площа - 56,2 кв. м, загальна площа - 95,6 кв. м; будівлі Ч-1 та будівлі Л-1, нежитлова площа - 72,5 кв. м, загальна площа - 72,5 кв. м; будівлі М-1, нежитлова площа - 109,9 кв. м, загальна площа - 109,9 кв. м; будівлі Н-1; убиральні П; огорожі за номером 1; будівлі Б-1, нежитлова площа - 47,2 кв. м, загальна площа - 66,2 кв. м (т. 1 а. с. 7-9).

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 (чоловік відповідачки) надав згоду на укладення вищезазначеного договору іпотеки.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи; правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 583 ЦК України заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави.

За ст. ст. 1, 5 Закону України «Про іпотеку» у редакції, яка була чинною на час укладення Договору іпотеки, застава майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено, регулюється за правилами, визначеними цим Законом.

Предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Предметом іпотеки також може бути об'єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому.

Частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об'єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 набула право власності на незавершені будівництвом будівлі М-1 та Н-1 від попереднього власника спірного комплексу будівель і споруд, відповідно до договору купівлі-продажу від 24 листопада 2007 року.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що спірні будівлі майнового комплексу позначені літ. М-1 та літ. Н-1 відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про іпотеку» могли бути предметом іпотеки та на них може бути звернуто стягнення. Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині звернення стягнення на земельну ділянку на якій розташовано спірне майно, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що зазначена земельна ділянка не була предметом іпотеки, а також правильно зазначив, що із зазначених підстав позов не було заявлено.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судами правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Установивши, що оскаржувані рішення відповідає вимогам статей 213, 214 ЦПК України, та керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 квітня 2012 року в не скасованій частині та рішення апеляційного суду Запорізької області від 6 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

В.М. Коротун

А.В. Маляренко

О.В. Ступак