АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6620/15 Справа № 203/7823/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Варенко О.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, який згодом було уточнено, до відповідача про стягнення боргу за договорами позики, в обґрунтування вимог посилався на те, що 28.03.2014 року він надав в борг відповідачу кошти в сумі 1000 доларів США та 200 Євро, а 01.04.2014 року кошти в сумі 1350 Євро. Фактичне отримання коштів підтверджується відповідними письмовими розписками. Зобовязання щодо повернення боргу ОСОБА_2 визначив у розписках, а саме: до 11.04.2014 року. Проте, у зазначений строк останній кошти не повернув та ухиляється від виконання своїх зобовязань. Просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму боргу в розмірі 1000 доларів США та 1550 Євро, в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 30.03.2015 року.

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2015 року стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_3 суму боргу за договором позики від 28 березня 2014 року в розмірі 1000 доларів США, що еквівалентно 23 440 грн., в розмірі 200 Євро, що еквівалентно 5 090 грн., а всього в сумі 28 530 грн.; стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_3 суму боргу за договором позики від 01 квітня 2014 року в розмірі 1350 Євро, що еквівалентно 34 357,50 грн. Вирішено питання про стягнення судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, в зв'язку з чим ставить питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

Вислухавши учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 28.03.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено письмовий договір про надання позики, оформлений розпискою, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 1000 доларів США та 200 Євро, а останній зобовязався повернути кошти 11.04.2014 року за місцем проживання ОСОБА_3 (а.с.48).

01.04.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено письмовий договір про надання позики, оформлений розпискою, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 1350 Євро, а останній зобовязався повернути кошти до 11.04.2014 року за місцем проживання ОСОБА_3 (а.с.49).

Свої зобовязання за договорами позики ОСОБА_2 не виконав та в обумовлений договорами строк - 11.04.2014 року і станом на теперішній час отримані кошти не повернув.

Встановивши дані обставини, керуючись ст.ст.526, 527, 533, 612, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд першої інстанції, відкриваючи провадження у справі, порушив вимоги правил підсудності, відповідно до яких позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання, а місцем його реєстрації є адреса: Дніпропетровська область, Петропавлівський район, с.Миколаївка, вул. Артемівська, 25, не можуть бути прийняті судом до уваги оскільки спростовуються вимогами ч.8 ст.110 ЦПК України, відповідно до яких позови, що виникають з договорів, у яких визначено місце виконання можуть предявлятися за місцем виконання цих договорів.

З укладених письмових договорів про надання позики, оформлених розписками, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 28.03.2014 року та 01.04.2014 року вбачається, що в них чітко визначено місце виконання договору, повернення грошових коштів: місце проживання позивача м. Дніпропетровськ вул. Ленінградська, 16/69, що відноситься до території Кіровського району м. Дніпропетровська.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що він перерахував на рахунок позивача грошові кошти в розмірі 6 500,00 грн., що підтверджується банківським чеком (а.с.60), не можуть бути прийняті судом до уваги у розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, відповідно до яких докази у справі повинні бути належними та допустимими. Копія банківського чеку від 12.09.2014 року про перерахування коштів в сумі 6467,50 грн. не містить реквізитів щодо відправника та отримувача коштів. Перерахування коштів в рахунок погашення заборгованості за договором позики на картковий рахунок не відповідає умовам договору позики, яким визначено обовязок позичальника повернути кошти за місцем проживання позивача. Крім того, даний довід апеляційної скарги не може бути підставою для скасування рішення суду. В разі належного підтвердження перерахування відповідачем вказаних коштів на рахунок позивача, вищевказана сума може бути зарахована в ході виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги відповідача про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки на його адресу не було надіслано копії позовної заяви та судової повістки про судове засідання у справі, не можуть бути підставою для скасування оспорюваного судового рішення, оскільки відповідно до ч.3 ст.309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого апеляційним судом не встановлено. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач неодноразово належним чином повідомлявся про час розгляду справи (а.с.16, 32).

Порушень матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

ОСОБА_4