Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів: Леванчука А.О., Нагорняка В.А.,Мазур Л.М., Писаної Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_8, яка діє через представника ОСОБА_9, на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_6 і ОСОБА_7 звернулися до суду з указаним позовом, в якому просили виселити ОСОБА_8 з належної їм на праві спільної часткової власності квартири АДРЕСА_1, оскільки остання вселилася до цієї квартири без будь-яких на те правових підстав.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_8, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судами встановлено, що 14 квітня 2008 року Солом'янським районним судом м. Києва ухвалено рішення, яким визн <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843442/ed_2014_05_13/pravo1/T030435.html?pravo=1>ано недійсним свідоцтво про право власності від 26 травня 2003 року на нежитлове приміщення № АДРЕСА_1, видане на ім'я ОСОБА_8 Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 22 травня <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843433/ed_2014_05_13/pravo1/T030435.html?pravo=1>2003 року № 840-С/НП. Також цим рішенням визнано за ОСОБА_10. право власності на 33 %, а за ОСОБА_6 - на 67 % квартири № 27, розташованої на восьмому та дев'ятому поверхах будинку по АДРЕСА_1, загальною площею 405,5 кв. м. Вказане рішення суду набрало законної сили.

Відповідно до технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_2, виготовленому Київським міським бюро технічної інвентаризації 12 грудня 2011 року, до квартири № 27 включені житлові приміщення восьмого поверху, нежитлове приміщення № 30 та житлові приміщення дев'ятого поверху, які не ввійшли до нежитлового приміщення № 30 і в указаному технічному паспорті значаться під номерами 21, 22 та 23.

Згідно з актом прийому-передачі приміщення від 12 березня 2010 року, ОСОБА_8 передала, а ОСОБА_6 і ОСОБА_10. прийняли нежитлове приміщення № 30, загальною площею 206 кв. м, що розташоване на девʼятому-десятому поверхах та жиле при <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_658/ed_2014_06_11/pravo1/KD0003.html?pravo=1>міщення, загальною площею 31 кв. м на дев'ятому поверсі, що приєднане до квартири № АДРЕСА_3.

18 липня 2012 року ОСОБА_6 та 12 вересня 2012 року ОСОБА_10. зареєстрували право власності на 67/100 та 33/100 частини квартири АДРЕСА_1. Згідно з даними технічного паспорта від 12 грудня 2011 року до складу квартири № 27 увійшли всі вищевказані приміщення, загальною площею 533,4 кв. м.

Відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 36008202, виданого 06 грудня 2013 року приватним нотаріусом Остапчук Н.В., спадкоємцем після смерті ОСОБА_10. є ОСОБА_7

Також судами встановлено, що скориставшись відсутністю ОСОБА_6 та ОСОБА_10. відповідач самовільно проникла до квартири № 27 і протип <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_500/ed_2014_06_11/pravo1/KD0003.html?pravo=1>равно зайняла її частину, здійснивши будівельні роботи в приміщенні, яке в технічному паспорті квартири № 27 від 12 грудня 2011 року значиться під номером 21. Факт незаконного приміщення в зазначену квартиру підтверджується постановою від 15 серпня 2012 року про скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи та порушення кримінальної справи, якою порушено кримінальну справу за ч. 3 ст. 185 КК України по факту таємного викрадення майна ОСОБА_6, вчиненого з проникненням.

У ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу Української РСР визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 3 ст. 116 Житлового кодексу Української РСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

На підставі вказаних обставин та керуючись зазначеними положеннями закону, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов вірного висновку, що відповідач перешкоджає позивачам у реалізації їхнього права власності, самовільно вселившись до квартири АДРЕСА_1, а тому ухвалив обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, у результаті чого ухвалили законні і обґрунтовані судові рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх скасування немає.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 336, 337, 345 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2011_03_09/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8, яка діє через представника ОСОБА_9, відхилити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: А.О. Леванчук
Л.М. Мазур
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана