УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Олімп.Комсервіс» про стягнення неправомірно отриманих коштів та моральної шкоди, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Олімп.Комсервіс» на рішення апеляційного суду Одеської області від 12 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Олімп.Комсервіс» (далі - ТОВ «Олімп.Комсервіс») про стягнення неправомірно отриманих коштів та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що з 06 березня 2007 року є власником квартири АДРЕСА_1, загальною площею 118,20 кв. м, яка знаходиться на обслуговуванні ТОВ «Олімп.Комсервіс». Відповідач, всупереч тарифам, встановленим рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 29 липня 2008 року № 933, самовільно встановив завищені тарифи, що призвело до того, що позивачем було сплачено надлишкові кошти за надані відповідачем послуги. При цьому зазначив, що такі послуги відповідачем не надавались, що підтверджується відповідними актами-претензіями. Також незважаючи на те, що згідно з актом від 09 жовтня 2010 року про відключення квартири позивача від теплопостачання, відповідачем незаконно було нараховано кошти на утримання котельної у розмірі 5717 грн 63 коп., які позивач сплатив. У зв'язку з чим, збільшивши позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача суму неправомірно отриманих за комунальні послуги коштів у розмірі 7 925 грн 05 коп., моральну шкоду у розмірі 3000 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 12 листопада 2014 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 про стягнення 5 717 грн 63 коп. за опалення та утримання котельної скасовано та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ТОВ «Олімп.Комсервіс» на користь ОСОБА_3 5 717 грн 63 коп. за утримання котельної та опалення. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В інші частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ТОВ «Олімп.Комсервіс» просить рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Скасовуючи рішення районного суду, апеляційний суд виходив з того, що тарифи по теплопостачанню з 01 вересня 2009 року по січень 2012 року було нараховано відповідачем незаконно, оскільки вони не були погоджені з виконавчим комітетом Одеської міської ради, а тому підлягають стягненню з відповідача.

Проте погодитися з таким висновком апеляційного суду не можна.

Судом установлено, що згідно свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради 06 березня 2007 року, ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1.

Власником та балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1 є держава в особі державного підприємства Дослідної станції по карантину винограду і плодових культур інституту захисту рослин Національної академії аграрних наук України.

Виконавцем послуг з утримання будинків та прибудинкової території для мешканців зазначеного будинку є ТОВ «Олімп.Комсервіс».

Договір про надання комунальних послуг між ОСОБА_3 та ТОВ «Олімп.Комсервіс» не укладався.

Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 29 липня 2008 року № 933 «Про погодження тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій» погоджено тарифи для ТОВ «Олімп.Комсервіс» на послуги з утримання будинку АДРЕСА_1 у розмірі 1,872 грн за 1 кв. м (без ПДВ).

З 01 вересня 2009 року ТОВ «Олімп.Комсервіс» були затверджені нові тарифи на послуги з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 2,2982 за 1 кв. м, які відповідно до ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_323/ed_2014_04_10/pravo1/T041875.html?pravo=1> не були затверджені виконавчим комітетом Одеської міської ради.

У період з 01 вересня 2009 року по грудень 2012 року ОСОБА_3 сплачував комунальні послуги відповідно до тарифів, встановлених ТОВ «Олімп.Комсервіс», що підтверджується наявними у матеріалах справи рахунками та копіями квитанцій.

Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 13 грудня 2012 року № 448 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 для ТОВ «Олімп.Комсервіс» встановлено тариф на послуги з утримання житлових будинків та прибудинкової території у розмірі 2,858 грн (з ПДВ) за 1 кв. м. Тариф був введений в дію з 01 січня 2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Також, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель зобов'язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об'єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів.

Згідно із зазначеними нормами Закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність відповідного договору між споживачем житлово-комунальних послуг та їх виконавцем не може бути підставою для звільнення споживача від оплати фактично наданих послуг у повному обсязі.

Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 1 Закону України «Про теплопостачання» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_275/ed_2014_04_10/pravo1/T052633.html?pravo=1> визначено, що виробництво теплової енергії - це господарська діяльність, пов'язана з перетворенням енергетичних ресурсів будь-якого походження, у тому числі альтернативних джерел енергії, на теплову енергію за допомогою технічних засобів з метою її продажу на підставі договору. Теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_275/ed_2014_04_10/pravo1/T052633.html?pravo=1> споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції врахувавши вказані вимоги законодавства вірно виходив із того, що позивачем обраний неналежний спосіб захисту, оскільки незгода з механізмом нарахування оплати житлово-комунальних послуг без відповідного звернення до суду і доведення справедливості своїх вимог щодо протиправності дій виконавця послуг і встановлення факту порушення прав споживача цивільним законодавством не передбачена. Також суд зазначив, що обов'язком позивача як власника майна є його утримання незалежно від відключення квартири від подачі тепла.

Разом з тим, розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку, що позивачу було неправомірно нараховано і ним сплачено 5717,63 грн. вартість комунальних послуг за опалення та на утримання котельної, оскільки такий висновок суперечить вимогам ч. 1 ст. 68 ЖК України, п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_275/ed_2014_04_10/pravo1/T052633.html?pravo=1>.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Разом з тим, апеляційний суд всупереч вимогам вказаної норми права вийшов за межі позовних вимог та крім заявленого спору в частині нарахування та оплати ОСОБА_3 вартості послуг за утримання котельної, ухвалив судове рішення в частині стягнення опалення, хоча таких позовних вимог позивач не заявляв.

Таким чином, за наслідками розгляду справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормою матеріального права, яка підлягає застосуванню, повно, всебічно та обґрунтовано встановив обставини справи, дав належну оцінку наявним у справі доказам, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 213, 214 ЦПК України.

Безпідставно скасувавши законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції, апеляційний суд припустився помилки в застосуванні матеріального та процесуального закону.

Згідно зі ст. 339 ЦПК України суд касаційної інстанції, установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно з законом, скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Враховуючи зазначене, рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і матеріалам справи, тому підстави для його зміни або скасування відсутні.

Керуючись статтями 336 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2128/ed_2012_05_24/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 339, 345 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2012_05_24/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Олімп.Комсервіс» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 12 листопада 2014 року скасувати, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська