Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/519/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2015 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді Волощука В.В.

секретаря Федорчук О.В.

з участю:

представника відповідачів ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Олевського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» м.Київ до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» м.Київ (далі по тексту ТОВ «Вердикт Фінанс») звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі по тексту Відповідач 1) та ОСОБА_4 (далі по тексту Відповідач 2) про стягнення боргу за кредитним договором, у солідарному порядку в сумі 50 392.75 доларів США, що згідно до офіційного курсу НБУ станом на 22.10.2014 року становить 652 586.09 грн., і стягнути з відповідачів понесені судові витрати при зверненні до суду.

У позові позивач зазначає, що 14.05.2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» (далі по тексту АКБ «ТАС-Комерцбанк») правонаступником якого є ПАТ «Сведобанк» і Відповідачем 1 було укладено кредитний договір № 0501/0507/64-125, згідно умов якого Відповідачу 1, було надано кредит у розмірі 28 800.00 доларів США, зі сплатою 11.00 % річних за користування кредитом, де Відповідач 2 є поручителем позичальника Відповідача 1. Строк дії договору з 14.05.2007 до 11.05.2012 року.

Зазначає, що Відповідач 1 взяті на себе зобовязання не виконав належним чином, у звязку з чим станом на 22.10.2014 року має прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 50 392.75 доларів США, що за курсом НБУ станом на 22.10.2014 року складає 652 586.09 грн.

02.02.2012 року ПАТ «Сведобанк», яке виступало правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» відступило ТОВ «Вердикт Фінанс» право вимоги заборгованості за кредитним договором до боржників.

В судове засідання представник позивача не зявився будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в адресованій суду заяві просить суд справу розглянути без участі представника, позов підтримує у повному обсязі, у разі неявки відповідачів, згодні на заочний розгляд справи.

Представник Відповідачів 1 та 2 - ОСОБА_1, діючи на підставі довіреностей від 14.11.2014 та 02.12.2014 року у судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав, посилаючись на те, що представником позивача на вимогу суду не було надано оригіналу договору факторингу № 11 від 02.02.2012 року, який укладено між ПАТ «Сведобанк» та ТОВ «Вердикт Фінанс», як доказу належного виконання АКБ «ТАС_Комерцбанк» зобовязань перед позичальником, при цьому посилаючись на п.п.1.1, 3.1 кредитного договору зазначає, що АКБ «ТАС_Комерцбанк» надав Відповідачу 1 грошові кошти (кредит) у розмірі 28 800.00 доларів США для придбання автомобіля з кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 11.05.2012 року та зі сплатою процентів за користування кредитом. Однак, ТОВ «Вердикт Фінанс» не зазначив, що умови кредитного договору в частині строку виконання зобовязань були змінені ВАТ «Сведобанк» на підставі п.3.8. кредитного договору, шляхом особистого вручення відповідачам відповідного повідомлення № 738 від 21.07.2008 року. Таким чином строк виконання позичальником своїх зобовязань закінчився 31.07.2008 року (п.3.8 кредитного договору).

Суд, заслухавши представника відповідачів ОСОБА_3, та ОСОБА_4, - ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Так предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно до ст.526 ЦК України слідує, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

З копії кредитного договору № 0501/0507/64-125 від 14.05.2007 року, доданого до позовної заяви вбачається, що 14.05.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_3, укладено вказаний кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_3, отримав кредит в сумі 28 800.00 доларів США зі сплатою 11 % річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 11.05.2012 року.

Згідно розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором, станом на 22.10.2014 року сума загальної заборгованості ОСОБА_3, становить 50 392.75 доларів США, що за курсом НБУ станом на 22.10.2014 року складає 652 586.09 грн.

02 лютого 2012 року між ПАТ «Сведобанк» (який є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк») та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено договір факторингу № 11, яким останньому передано право вимоги до боржників.

Статтею 1078 ЦК України, визначено, що предметом договору факторингу є право грошової вимоги строк платежу за якою настав, а також, право вимоги, яке виникне в майбутньому.

На виконання ухвал суду від 22.12.2014, 16.02.2015, 31.03.2015, 16.04.2015 та 20.05.2015 року (а.с.49,79,89,101,111), винесених за клопотанням представника ОСОБА_3, та ОСОБА_4, - ОСОБА_1, про витребування від ТОВ «Вердикт Фінанс» оригіналу договору факторингу № 11 від 02.02.2012 року, який укладено між ПАТ «Сведобанк» та ТОВ «Вердикт Фінанс», від представника позивача 15.01.2015 року (а.с.54-73) надійшла лише його копія з додатками, яка аналогічна копії поданої разом із позовом та подано заяви щодо розгляду справи за відсутності представника позивача. Таким чином позивач ігноруючи вимоги суду (пять вимог) щодо надання оригіналу договору факторингу № 11 від 02.02.2012 року, останній з невідомих суду причин до суду не надав.

Встановлені факти мають істотне значення для формування правового висновку по справі і іншими доказами не спростовуються.

Відповідно до ч.2 ст.64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

У звязку з цим, беручи до уваги відсутність у матеріалах справи оригіналу договору факторингу № 11 від 02.02.2012 року, яким ПАТ «Сведобанк» (що є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк») передано ТОВ «Вердикт Фінанс» право вимоги до боржників, вважати, що подані до суду копії зазначеного договору є належними доказами його укладення підстави відсутні.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом України.

Статтею 60 ЦПК України крім того покладено обовязок доказування і подання доказів сторонами. Із зазначеної статті слідує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що позивачем не виконано обовязок з доведення обставин, на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог, а тому суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» м.Київ до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.3,10,11,15,27,57-61,64,88,179,209,212-218 ЦПК України, ст.ст.2,15,16,509,526,1054,1078 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» м.Київ до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Повний текст рішення суду виготовлено 16.06.2015 року.

Рішення може бути оскарженим до Апеляційного суду Житомирської області через Олевський районний суд Житомирської області протягом 10 днів з дня його проголошення. А особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_5