АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/825/15-ц 22-ц/774/1100/К/15
Справа № 212/825/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1100/К/15 Водопянов С.М.
Категорія - 26 (ІII) Доповідач Митрофанова Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Савіної Г.О., Чорнобука В.І.

при секретарі: Булах К.А.

за участю: представника відповідача Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" - Колесніченко Інни Володимирівни;

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" та ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди заподіяної при виконанні трудових обов'язків,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі ПАТ «Кривбасзалізрудком») про стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що працюючи протягом тривалого часу в шкідливих умовах праці отримав професійне захворювання, у зв'язку із чим висновком МСЕК від 11.04.2012 року йому первинно було встановлено стійку втрату професійної працездатності у розмірі 25 % по радикулопатії та 5% по хронічному бронхіту з 09 квітня 2012 року.

Вважає, що у зв'язку з отриманим професійним захворюванням йому спричинено моральну шкоду, розмір якої він визначив у 243600 грн. і просив стягнути з відповідача, разом з цим просив стягнути з відповідача на свою користь витрати, пов'язані із наданням правової допомоги.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на його користь 20 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди без урахування податку з доходів фізичних осіб, та у відшкодування судових витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги - 500 грн.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції скасувати посилаючись на те, що судом необґрунтовано занижений розмір моральної шкоди.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, посилаючись на те, що факт заподіяння моральних страждань не підтверджений достовірними доказами; розмір моральної шкоди необґрунтований; робота у шкідливих умовах праці з перевищенням гігієнічних нормативів законодавчо дозволяється та наявність шкідливих умов праці є об`єктивним явищем, а тому в діях відповідача відсутня протиправна поведінка. Не враховано, що відшкодування шкоди відноситься до обов'язку Відділення Фонду, а не роботодавця.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційних скарг та заперечень на них, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно виписки-епікризу № 4880-1313 від 13 січня 2012 року (протокол № 96) висновку лікувальної - експертної комісії Українського науково -дослідного інституту промислової медицини позивачу було встановлено діагноз: Радикулопатія L5. SI зліва і С4-Сб білатеріальна в фазі загострення з вираженими порушеннями статико-динамічної функції хребта і больовим синдромом, периферичною ангіодистонією і нейродистрофичним синдромом у вигляді двобічного плечолопаткового (ПФ 2 ст.) і ліктьового (ПФ1 ст.) пері артозу, остеопорозу колінних суглобів (ПФ1-2 ст.) Хронічний бронхіт ЛН першого ст., захворювання професійні, 12.01.2012р. Супутній: Гіпертонічна хвороба ІІІ ст., ст. 2, гіпертензивне серце. Дисциркуляторна енцефалопатія 2 ст. з хронічною пірамідною недостатністю і псевдобульбарним синдромом легкого ступеню СН ст.1 Ризик 4.

Відповідно до Акту розслідування хронічного професійного захворювання, який складений 14 лютого 2012 року, в пункті 17 встановлено, що причиною отримання профзахворювання явилась, саме робота на протязі 25 років 6 місяців в умовах важкої фізичної праці та пилу, параметри яких перевищували гранично допустимі.

Висновком МСЭК від 11 квітня 2012 року ОСОБА_4 встановлено 30% втрати професійної працездатності безстроково.

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_4 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов'язків і пов'язане з виробництвом, і наявності у зв'язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 14 лютого 2012 року причиною отримання профзахворювання позивача явилась його робота протягом 25 років 6 місяців в умовах важкої фізичної праці та пилу, параметри яких перевищували гранично допустимі. Рівень фізичного перенавантаження: маса вантажу, що піднімалася та переміщувалася вручну - від 40 кг до 43 кг при нормі до 30 кг; робоча поза похилому положенні до 30°/понад 30°:до 68%/14% при нормі 25%/0% тривалості зміни;нахили корпуса :вимушені більше 30°- від 144 до 396 разів при нормі до 100 разів за зміну. Важкість праці відноситься до III класу З ступеня швидкості. Запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу), в тому числі вміст вільного двоокису кремнію: від 6,4мг/м3 до 17,6 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3 (Si02 10-70%).

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивач добровільно працював тривалий час у шкідливих умовах праці та саме його дії стали причиною професійного захворювання безпідставні та суперечать вищевикладеному оскільки згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 14.02.2012 року причиною професійного захворювання є робота ОСОБА_4 впродовж 25 років 6 місяців в умовах важкої фізичної праці та пилу, параметри яких перевищували гранично допустимі.

Спростовуються встановленими обставинами та матеріалами справи й доводи представника відповідача щодо відсутності підстав для відшкодування ОСОБА_4 моральної шкоди, оскільки згідно ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Доводи позивача та представника відповідача в апеляційній скарзі про те, що судом необґрунтований розмір моральної шкоди спростовуються встановленими обставинами та матеріалами справи, оскільки судом взято до уваги роз'яснення в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» щодо визначення розміру моральної шкоди залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та визначено розмір моральної шкоди з урахуванням фізичних та душевних страждань позивача.

Доводи представника відповідача про відсутність обов'язку ПАТ "Кривбасзалізрудком" відшкодовувати моральну шкоду, завдану позивачу з тих підстав, що останній є суб'єктом страхування від нещасного випадку на виробництві, суперечать нормам діючого законодавства, оскільки Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV в редакції, що діяла на час встановлення позивачеві вперше стійкої втрати працездатності, не передбачає у 2008 році відшкодування застрахованим і членам їх сімей моральної (немайнової) шкоди, отриманої внаслідок ушкодження здоров'я Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Проте колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги відповідача стосовно необґрунтованості стягнення на користь позивача витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Аналогічне роз'яснення міститься в п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах".

Із матеріалів справи убачається, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що його представник Сопко В.К. є адвокатом, до договору про надання правової допомоги не надано копії Свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю, не надано втяг з Єдиного реєстру адвокатів України та не надано належних доказів того, що останній є іншим фахівцем у галузі права, що є підставою для відмови позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення на його користь судових витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги відповідача та скасуванню рішення суду в частині стягнення з ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" на користь ОСОБА_4 у відшкодування судових витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги - 500 грн., на підставі п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, із ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.

Керуючись ст.ст.303,307,п.3,4 ч.1 ст.309, ст. 316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15 квітня 2015 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на користь ОСОБА_4 у відшкодування судових витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги - 500 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: