Справа № 647/808/15-ц
№ провадження 2/647/362/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2015 року Бериславський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого-судді: Корсаненкової О.О.

секретаря: Бондаренко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бериславі Херсонської області цивільну справу за позовом Бериславської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, суд -

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що квартира АДРЕСА_1 на підставі ордера № 151/42 від 28.12.1992 року була надана в користування ОСОБА_3 із житлового фонду міста, до теперішнього часу не приватизована. В 2010 році ОСОБА_3 померла, в квартирі залишився проживати її син ОСОБА_1 07.05.2010 року рішенням виконавчого комітету в зв'язку з тим, що останній веде аморальний спосіб життя, було надано дозвіл на реєстрацію за даною адресою його сестри ОСОБА_4 Остання в даній квартирі з моменту реєстрації та по теперішній час не проживає, так як має власне житло. Протягом останніх чотирьох років в квартирі АДРЕСА_1 також не проживає ОСОБА_1 Квартира в занедбаному стані, відсутнє скло на вікнах та предмети побуту, відсутнє газопостачання, енергопостачання, водопостачання та водовідведення. В зв'язку з чим, позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняти їх з реєстрації за адресою АДРЕСА_1.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд позов задовольнити по вищезазначеним обставинам.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Курієць І.В. в судовому засіданні позов визнали частково, проти визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 не заперечували. В іншій частині позову просили відмовити в зв'язку з його необґрунтованістю. При допиті ОСОБА_2 в якості свідка, в порядку ст.184 ЦПК України, остання зазначила, що після її реєстрації за вказаною адресою близько півтора роки вона там проживала, але потім умови співжиття із братом стали неможливими, він постійно пиячив та приводив своїх друзів. ОСОБА_2 знов почала проживати разом із своєю родиною за адресою АДРЕСА_3, але періодично навідувалася до ОСОБА_1, іноді залишалася на ніч. Також, ОСОБА_2 сплачувала комунальні послуги. З грудня 2012 року близько п'яти місяців ОСОБА_1 проживав разом із нею, але почали зникати гроші, і його вигнали. В 2013 році донька ОСОБА_2 народила онуку, відповідач допомагала у її вихованні, тому проживала із родиною. До такого стану занедбаності, квартиру довів саме ОСОБА_1 В квартирі неможливо стало проживати з грудня 2013 року, ОСОБА_1 виніс всі меблі, зрізав труби. З того ж часу він поїхав кудись на заробітки, в квартирі не проживав, але інколи з'являвся. Після подачі позову до суду ОСОБА_2 зробила в квартирі ремонт, підключила світло та воду, поміняла замки. Вона має намір в подальшому користуватися даною квартирою.

В останнє судове засідання представник відповідача - адвокат Курієць І.В. не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка, яка є в матеріалах справи. Зі згоди відповідача ОСОБА_2 суд вважав за можливе продовжити розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Конверти з судовими повістками, направлені на адресу реєстрації ОСОБА_1, повернулися на адресу суду із позначкою «за зазначеною адресою не проживає.

Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає за можливо розглянути справу за відсутності сторони, належним чином повідомленої про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно вимог ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

У відповідності до ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно ч.1 ст.116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

У відповідності до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2, у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду тощо) суд може продовжити пропущений строк. Коли відсутній повернувся на жилу площу за згодою членів сім'ї, його не можна вважати таким, що втратив право на жилу площу. Якщо ж він вселився в жиле приміщення всупереч волі членів сім'ї і був відсутнім понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати його таким, що втратив право на жилу площу.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Статтею 212 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Судовим розглядом встановлено, що основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 зазначено ОСОБА_3, про що свідчить особовий рахунок № НОМЕР_1 (а.с.10).

За вищезазначеною адресою зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що підтверджується по квартирною карткою КП «ЖЕК№1» форми № 17 (а.с.9).

У відповідності до актів від 10.12.2014 року, 29.01.2015 року, 26.03.2015 року, 28.04.2015 року при обстеженні квартири АДРЕСА_1 комісією встановлено, що квартира знаходиться в занедбаному стані, не придатна для проживання, відключена від газо- та електропостачання, відсутні батареї, ванна, труби, предмети побуту, скло на вікнах, вхідні двері постійно відчинені (а.с.6-8, 60).

Згідно висновку ДІМ Бериславського РВ УМВС України в Херсонській області від 01.04.2015 року, при перевірці заяви ОСОБА_6 про прийняття мір до сусідів, проживаючих в АДРЕСА_1, встановлено не проживання за даною адресою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.11).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що працює в КП «Бериславська ЖЕК-1», до смерті ОСОБА_3 по квартирі АДРЕСА_1 не було ніяких питань. З 2010 року сусіди почали скаржитися на мешканців даної квартири, оскільки в ній постійно знаходились незнайомі люди, які мали вигляд бомжів, або цигані. З 2012 року ОСОБА_1 в даній квартирі не проживає, постійно її комусь продає. З 2012 року квартира знаходиться в занедбаному стані, не придатна для проживання. Комісія неодноразово приходила на місце та складала відповідні акти. ОСОБА_7 просила ОСОБА_2 вжити заходів щодо ОСОБА_1, привести квартиру в придатний для проживання стан. Але це залишилося поза увагою, в зв'язку з чим КП «Бериславська ЖЕК-1» звернулося до Бериславської міської ради із листом щодо вирішення цього питання. ОСОБА_2 була зареєстрована за вказаною адресою, щоб зберегти квартиру, оплачувати комунальні послуги, але вона ніколи там не проживала.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що проживає за адресою АДРЕСА_2, тобто на одній площадці із ОСОБА_1 Після смерті матері останній почав пиячити, приводив в квартиру якихось людей. Вони розпалювали вогнище в середині квартири та на балконі. Двері в квартиру були відкриті, вікон не було взагалі, меблі відсутні. Близько двох років ОСОБА_1 не проживає за даною адресою, там знаходяться невідомі люди, які постійно змінюються. ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 ніколи не проживала. До того, як справа почала розглядатися в суді, ОСОБА_6 її взагалі не знала. ОСОБА_6 часто заходила в квартиру у нічний час, після 23-00 години, але ніколи не бачила там ОСОБА_2 На теперішній час ОСОБА_2 також не проживає в сусідній квартирі, іноді в денний час приходить, посидить на вулиці та піде.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що є старшим по будинку АДРЕСА_1, проживає на третьому поверсі в тому ж під'їзді, в якому раніше проживав ОСОБА_1 Останні роки співжиття із такими сусідами стало неможливе. В квартиру ОСОБА_1 постійно приходили якісь люди, які перелізали через балкон, шуміли. Всі сусіди скаржилися в ЖЕК та міліцію, просили вжити заходів. Востаннє ОСОБА_1 він бачив два місяці тому в місті, в квартирі АДРЕСА_1 він не проживає вже давно. ОСОБА_2 в даній квартирі взагалі ніколи не проживала, іноді приїжджала до ОСОБА_1, але через півгодини поверталась до дому.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що коли померла її сестра ОСОБА_3, ОСОБА_2 стала проживати разом із ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1, але останній зловживав алкогольними напоями, в зв'язку з чим ОСОБА_2 повернулася до квартири, в якій проживає її донька. Деякий час ОСОБА_1 також проживав із родиною ОСОБА_2, але потім його вигнали. ОСОБА_9 декілька разів ходила із ОСОБА_2 до ОСОБА_1, проводили бесіди, але він продовжував пити. Після того, як донька ОСОБА_2 народила, остання їй допомагала із дитиною. З літа 2014 року ОСОБА_9 в спірній квартирі не була. В травні вони із ОСОБА_2 здійснили деякі роботи по придатності квартири до проживання, а саме прибралися, пофарбували підлогу, частково поклеїли шпалери, але на теперішній час там немає води, газу, унітазу, ванни.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що є донькою ОСОБА_2 Після смерті бабусі, остання деякий час проживала із ОСОБА_1, але він зловживав алкогольними напоями, в зв'язку з чим ОСОБА_2 повернулася жити до них. Деякий час ОСОБА_1 також проживав із ними, але потім його вигнали. ОСОБА_10 не пам'ятає, коли востаннє бачила ОСОБА_1, місце його знаходження їй не відоме. Косметичний ремонт в квартирі АДРЕСА_1 вони почали робити на початку травня 2015 року, так як ОСОБА_2 сказала, що справа розглядається в суді. Коли поставили скло на вікнах, ОСОБА_2 почала залишатися там на ніч.

Таким чином, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 з 2014 року без поважних причин не проживає в АДРЕСА_1, а відповідач ОСОБА_2 взагалі не проживала за даною адресою, ніяких перешкод у користуванні жилою площею їм не чинилось. Враховуючи встановлені обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні належними доказами та положення діючого в Україні цивільного та житлового законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що права позивача як власника житла підлягають захисту у обраний ним спосіб відповідно до вимог ст.ст.71, 72, 116 ЖК України.

До пояснень свідків ОСОБА_2, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 щодо проживання ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 з моменту реєстрації, тобто з травня 2010 року близько півтора роки, суд відноситься критично, оскільки відповідач та її родичі (тітка та донька) є заінтересованими в результаті розгляду справи. Крім того, дані покази не узгоджуються з іншими дослідженими в ході судового розгляду доказами, а саме поясненнями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 Суд надає перевагу показам останніх, оскільки квартира ОСОБА_6 знаходиться поряд із спірною квартирою, вона неодноразово заходила в квартиру № 16 в нічний та вечірній час та ніколи не бачила там ОСОБА_2 ОСОБА_8 є старшим будинку, проживає на третьому поверсі, над спірною квартирою та також засвідчив факт не проживання відповідачки в квартирі АДРЕСА_1. Крім того, поясненнями вказаних свідків спростовується факт проживання ОСОБА_2 в квартирі на теперішній час. У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність фактів, повідомлених свідками ОСОБА_6 та ОСОБА_8, даних про їх зацікавленість в результаті розгляду справи не виявлено.

Суд не бере до уваги посилання відповідача ОСОБА_2 щодо не проживання останньої за вищезазначеною адресою через зловживання відповідачем ОСОБА_1 алкогольними напоями, так як вона була зареєстрована в даній квартирі саме з цієї підстави. Зазначений факт був визнаний ОСОБА_2 в ході розгляду справи та підтверджений показами свідка ОСОБА_7

Як встановлено судом з 2014 року в квартирі АДРЕСА_1 неможливо було проживати, оскільки були відсутні меблі, батареї, ванна, труби, предмети побуту, скло на вікнах, квартира знаходилася в занедбаному стані, була відключена від газо- та електропостачання. Даний факт підтверджується актами обстеження від 10.12.2014 року, 29.01.2015 року, 26.03.2015 року, 28.04.2015 року, поясненнями свідків та не заперечувався відповідачкою ОСОБА_2

При винесенні рішення суд не бере до уваги те, що ОСОБА_2 здійснила косметичні ремонтні роботи у вказаній квартирі, через їх незначність, а також оскільки як вбачається з пояснень самої відповідачки та свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, ці роботи ними було розпочато на початку травня 2015 року, в зв'язку з перебуванням на розгляді суду даної цивільної справи. Зазначене також підтверджується наданими суду квитанціями про оплату придбаних товарів. Оскільки судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 виїхав із спірної квартири ще в грудні 2013 року, що також підтверджується поясненнями ОСОБА_2, остання мала можливість користуватися даною квартирою та привести її у придатний для проживання стан у період з січня 2014 року по квітень 2015 року, але не зробила цього.

Суд також не бере до уваги посилання ОСОБА_2 на те, що квартира АДРЕСА_1 є єдиним місцем її проживання, оскільки з довідки ОСББ «Бєлкородська-2» № 06/3 від 23.06.2015 року вбачається, що ОСОБА_2 проживає за адресою АДРЕСА_3 та має такий склад сім'ї: чоловік ОСОБА_11, син ОСОБА_12, донька ОСОБА_10, зять ОСОБА_13, онуки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 Крім того, з пояснень самої відповідачки та свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вбачається, що після народження онуки ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_2 проживала зі своєю родиною та допомагала донці із дитиною. Також згідно з поясненнями даних осіб, деякий час за вказаною адресою проживав і відповідач ОСОБА_1

Таким чином, зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для визнання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1.

У відповідності до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, вимога позивача про зняття відповідачів з реєстрації за адресою АДРЕСА_1, на думку суду, є зайвою.

Враховуючи викладені обставини справи та вимоги Закону, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст.71, 72, 116 ЖК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу Україна» від 12.04.1985 року № 2, суд -

вирішив:

Позов Бериславської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1.

В іншій частині позову відмовити.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Херсонської області через Бериславський районний суд Херсонської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О.Корсаненкова