У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кадєтова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Бершадського раціонного суду Вінницької області від 18 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 18 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання розписки недійсною,

в с т а н о в и в :

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що у 2012 році між позивачем та ОСОБА_3 укладено договір строкової позики. Згідно з даним договором, він надав в борг відповідачу грошові кошти у сумі 10 000,00 доларів США зі сплатою щомісячних процентів у розмірі 0,4 % строком до жовтня місяця 2012 року, про що ОСОБА_3 надала відповідну розписку від 01 червня 2012 року.

До спливу строку повернення боргу за розпискою, тобто з 01 червня 2012 року до жовтня 2012 року, ОСОБА_3 зазначеної суми не повернула. За вказаний період остання не приймала ніяких мір щодо погашення заборгованості, на неодноразові вимоги та прохання повернути борг не реагувала, посилаючись на різні причини.

24 квітня 2014 року ОСОБА_5 письмово (знову розпискою) підтвердила свій борг та зобов'язалася його сплатити до жовтня місяця 2014 року, борг не повернуто, відповідач жодних пояснень з приводу цього не дає та уникає зустрічі.

З урахуванням уточнень позивач просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь суму боргу в розмір 222 468,00 грн (за курсом НБУ).

Крім того, ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що 01 червня 2012 року до неї за місцем її проживання прийшов ОСОБА_4, який шляхом обману та психологічного впливу запропонував надати йому фіктивну розписку, про те, що нібито він надав їй грошові кошти у борг в сумі 10 000,00 доларів США, з метою представлення цієї розписки для отримання ОСОБА_4 грошей у борг перед третіми особами. Боргових правовідносин на той час між сторонами взагалі не існувало, тому даний правочин не був направлений на реальне настання правових наслідків, що вказує на безгрошовість договору. Укладена угода була фіктивна.

Просила визнати недійсною розписку від 01 червня 2012 року щодо отримання нею коштів від ОСОБА_4 в сумі 10 000,00 доларів США, відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення коштів з неї на користь позивача за первісним позовом.

Рішенням Бершадського раціонного суду Вінницької області від 18 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 18 травня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 борг в сумі 222 468,00 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, мотивуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 та відмовляючи у позові ОСОБА_3, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що чинним законодавством України не встановлено жодних вимог до форми та змісту письмової розписки, але відповідно до ст. 1047 ЦК України розписка є підтвердженням укладення договору позики та його умов.

Також ОСОБА_3 не було доведено того, що вона не отримувала зазначених коштів, а також, що вона отримувала погрози з боку ОСОБА_4

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання розписки недійсною.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кадєтова