Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22ц - 778/3201/2015
УН №332/4602/13-ц
Головуючий у 1 інстанції Мєркулова Л.О.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

Іменем України

09 червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого: Кримської О.М.

суддів: Подліянової Г.С.

Дашковської О.В.

при секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2015 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до приватного підприємства «Галакс-2010», фізичної особи - підприємець ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, про відшкодування матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до Приватного підприємства « Галакс 2010» про стягнення грошових коштів посилаючись на те, що в результаті пожежі на платній стоянці, яка розташована за адресою м. Запоріжжя, вул. Косигіна, 5, та належить Приватному підприємству «Галакс-1010», який був зберігачем їхніх автомобілів, було знищено та сильно пошкоджено їх автомобіль Nissan Qaskaqi, державний номер НОМЕР_1.. та « КІА Carens», державний номер НОМЕР_2. Сума матеріального збитку для ОСОБА_3, ОСОБА_4 складає 154291 грн. 63 коп., для ОСОБА_5 складає 120424 грн. 84 коп.

В якості відповідача судом також було залучено фізичну особу підприємця ОСОБА_6 Пошкодження їхнього майна сталося при отриманні ними від приватного підприємства «Галакс -2010» послуг зі зберігання. Приватний підприємець ОСОБА_6 також надав послуги платної охоронної стоянки .

Посилаючись на те, що збитки, завдані поклажодавцеві втратою ( нестачею або пошкодженням речі) відшкодовуються зберігачем у розмірі суми, на яку знизилася вартість, просили стягнути з відповідачів на відшкодування матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля 154 291 грн. 63 коп. та 120 424.84 грн.

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заявили клопотання про забезпечення позову в якому просили накласти арешт на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно приватного підприємства «Галакс -2010» та фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 на суму заявлених позовних ними позовних вимог у розмірі 154 291 грн. 63 коп.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2015 року відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду ОСОБА_3, ОСОБА_4, подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просять ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою заяву задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволення клопотання про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що із заяви не вбачається, які саме існують об"єктивні причини, у зв"язку з якими потрібно забезпечити позов, які існують припущення, що невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З таким висновком суду не можна погодитись і вони є передчасними.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України - суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв"язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб"єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Натомість, постановлюючи ухвалу від 23 березня 2015 року про відмову у забезпеченні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, суд не врахував майновий характер та підстави спору між сторонами, предметом якого являється грошова сума.

Доказів на підтвердження того, що обраний спосіб забезпечення позову перешкоджає діяльності приватного підприємства «Галакс-2010», фізичної особи - підприємець ОСОБА_6, не надано.

Водночас, за змістом пункту 1 частини 1 статті 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб.

Натомість, в матеріалах справи відсутні дані та докази на підтвердження наявності у власності відповідачів приватного підприємства «Галакс-2010», фізичної особи - підприємець ОСОБА_6, конкретного рухомого, нерухомого майна, даних та доказів про рахунки в банках, такі дані та докази не зазначені в заяві про забезпечення позову.

Оскільки суд прийняв таку заяву до розгляду, то мав би відповідно до положень ч. 4 ст. 10 ЦПК України сприяти всебічному і повному з"ясуванню обставин справи, роз"яснити заявникам право заявити клопотання перед судом про витребування таких даних та доказів, на підставі статті 137 ЦПК України, у разі неможливості та складнощів отримання доказів особисто заявниками.

Отже, проігнорувавши вимоги ст. 153 ЦПК України суд не витребував додаткових документів та доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, доказів щодо належності майна відповідачам, оцінки зазначеного майна, рахунків в банку та доказів, які б вказували на наявність підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Виходячи з наведеного, доводи апелянтів щодо неповного з'ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм процесуального права є частково обґрунтованими, в зв'язку з чим ухвала суду підлягає скасуванню.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушено встановлений ст. 153 ЦПК України порядок розгляду зазначеного питання, що у відповідності до п. 3 ч.1 ст. 312 є підставою до направлення питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2015 року у цій справі скасувати, та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: