Справа № 308/3144/14-ц
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.06.2015 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., при секретарі Рабош А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за позовом за позовом публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі відділення № НОМЕР_1 «Банк Форум» до ОСОБА_1, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-
ПАТ «Банк Форум» в особі відділення № НОМЕР_1 «Банк Форум» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
В якості забезпечення по даному кредиту з відповідачкою ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, що посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу 19.11.2008 р., зареєстрований в реєстрі за № 2807, у відповідності до якого відповідачка передала в іпотеку банку наступне майно: однокімнатну житлову квартиру, загальною площею 33.5 кв.м., житловою 17.4 кв.м., яка знаходиться у місті Ужгород, вул. Перемоги, 153/26 та належить відповідачці на праві власності.
Позичальник припинив виконувати взяті на себе кредитним договором зобовязання, зокрема вносити щомісячні платежі по тілу кредиту, сплачувати нараховані відсотки за його користування.
Вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності відповідачці ОСОБА_3 позивачем не заявлялася і судом у вказаній справі не вирішувалася, а тому позивач звертається з даною вимогою до суду вперше.
Станом на момент подання позовної заяви позичальником не виконуються умови кредитного договору, зокрема за ним рахується заборгованість по сплаті тіла кредиту, нарахованим відсоткам за його користування, а також нарахованим штрафним санкціям у вигляді пені та штрафу. Вказана сума заборгованість зазначена у резолютивній частині рішення Ужгородського міськрайонного суду від 24.04.2013 р.
Просить в рахунок погашення заборгованості по зобовязаннях ОСОБА_2 за кредитним договором № 0612/08/26-ZNv від 19.11.2008 р. в розмірі 155440.59 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки однокімнатну житлову квартиру, загальною площею 33.5 кв.м., житловою 17.4 кв.м., яка знаходиться у м. Ужгород, вул. Перемоги, 153/26 та належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі дубліката договору купівлі-продажу квартири, посвідченого завідувачем Закарпатського обласного державного нотаріального архіву ОСОБА_4 05.09.2008 р. та зареєстрованого в реєстрі за № 157, шляхом її продажу з прилюдних торгів за початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
В судове засідання представник позивача ПАТ «Банк Форум» не з'явився, надав заяву, згідно якої просить розглянути позовну заяву без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі відповідно до викладених у позовній заяві підстав, проти заочного рішення не заперечує.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. На підставі наведеного суд керуючись ч. 1 ст. 224 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.
Третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог ОСОБА_2 в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
ОСОБА_2 відповідно до умов кредитного договору, а саме п. 2.3, зобовязався здійснювати повернення кредиту частинами щомісяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту в сумі не менше 109 доларів США на відкритий йому рахунок.
Відповідно до п. 2.7 кредитного договору проценти за користування кредитними коштами позичальник зобовязався сплачувати самостійно у валюті кредиту на відкритий рахунок, щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами.
У випадку невиконання або неналежного виконання умов кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту (п. 3.2.2. кредитного договору).
В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком і ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір від 19.11.2008 р., відповідно до якого предметом іпотеки є: однокімнатна квартира, загальною площею 33.5 кв.м., житловою 17.4 кв.м., яка знаходиться у м. Ужгород, вул. Перемоги, 153/26, Закарпатської області, яка належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі дубліката договору купівлі-продажу квартири, посвідченого завідувачем Закарпатського обласного державного нотаріального архіву ОСОБА_4 05.09.2008 р. та зареєстрованого в реєстрі за № 157.
Встановлено, що ОСОБА_2 належним чином не виконав умови кредитного договору щодо повернення суми кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом, в звязку з чим банк звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду від 24.04.2013 р. з ОСОБА_2 стягнуто на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором № 0612/08/26-ZNv від 19.11.2008 р. в розмірі 155440.59 грн.
Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 23.10.2013 р. вказане заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду залишено без змін.
Позивач звернувся до суду з вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить іпотекодавцю ОСОБА_1, який є відмінним від позичальника.
Наявність судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором не позбавляє права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо на момент звернення з даними вимогами заборгованість не є погашеною.
Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Разом з тим, на час ухвалення даного рішення вступив в силу Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 р. Згідно ст. 1 п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набув чинності 07.06.2014 р., не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.
Встановлено, що кредит отриманий ОСОБА_2 є споживчим та укладений в іноземній валюті, площа квартири, яка є предметом іпотеки менше 140 кв.м. (33.5 кв.м.), і така є місцем проживання іпотекодавця ОСОБА_1 (згідно відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Закарпатській області).
Будь-яких доказів про те, що відповідачка має інше нерухоме майно придатне для проживання, суду не надано.
Відомості про те, що ОСОБА_1 є суб`єктом Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», притягався або притягається до відповідальності за вчинення корупційного діяння, в матеріалах справи відсутні.
Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно № 32123539 відомості на нерухоме майно, належне ОСОБА_1, у зазначених реєстрах відсутні.
Оскільки матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 має у власності якесь інше нерухоме житлове майно, то суд приходить до висновку, що на дані правовідносини поширюється дія мораторію.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.
Встановлені обставини вказують на наявність критеріїв, викладених у ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що є підставою для його застосування.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
У відповідності до ст. 611 ЦК України у випадку невиконання зобов'язання боржником настають правові наслідки у виді відшкодування збитків.
Боржник не може бути звільненим від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Згідно ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
Ст. 1049 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний повернути позивачеві гроші в строк та в порядку, встановленими договором.
Наслідком порушення зобов'язань щодо повернення суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту, що передбачено ст. 1050 ЦК України.
За змістом положень ч. 3 ст. 6 Закону України «Про іпотеку», іпотекодавець зобов`язаний до укладення іпотечного договору попередити іпотекодержателя про всі відомі йому права та вимоги інших осіб на предмет іпотеки, в тому числі ті, що не зареєстровані у встановленому законом порядку. У разі порушення цього обов'язку іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання та відшкодування іпотекодавцем завданих збитків.
Відповідно до п. 37 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України 35 "Закону України "Про іпотеку" про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.
Відповідно до п. 39 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року, суди мають виходити з того, що не виключається можливості звернення стягнення на предмет іпотеки і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішення суду. В разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі, іпотекодержатель на підставі ч. 2 ст. 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом.
Згідно зі ст. 12 Закону України «Про іпотеку» (далі Закон) у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання, звернути стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суд, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Згідно зі розділом 5 договору іпотеки іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язання в цілому або в тій чи іншій його частини, а також у випадку порушення іпотекодавцем будь-яких зобов`язань за цим договором або будь-яких гарантій та запевнень, наданих іпотекодержателю за цим договором.
Обрання способу захисту прав є правом позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.
Відповідно до ч.1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.
Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.
Отже, в розумінні ст. 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки в грошовому вираженні визначається у відповідності із процедурою передбаченою ч.6 ст. 38 цього Закону.
Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Підставою для прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» стала втрата значних коштів громадянами України внаслідок різких курсових коливань на валютному ринку України, знецінення національної валюти.
Основною метою прийняття вказаного закону, як зазначалося у пояснювальній записці, є забезпечення конституційних прав громадян та відновлення довіри до банків та інших фінансових установ, вжиття оперативних заходів та мінімалізації можливих збитків громадян при виконанні своїх кредитних зобовязань.
Проаналізувавши норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», можна зробити висновок, що вони містять як норми матеріального права, так є і процесуальними нормами, які необхідно застосовувати судам на будь-якій стадії розгляду справи, враховуючи, що саме поняття «мораторій» є відстроченням виконання зобовязань, що встановлюються на певний термін.
Тобто зазначена заборона на звернення стягнення на предмет іпотеки має тимчасовий характер і не є підставою для відмови у позові.
Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 27 травня 2015 року у справі № 6-58цс15.
Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобовязань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону.
Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 27 травня 2015 року у справі № 6-57цс15.

Приймаючи до уваги встановлені у справі обставини, заявлені вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню.

Разом з тим чинність Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на час ухвалення судом рішення, є підставою, у разі задоволення позову за наявності для цього підстав, для визначення порядку його виконання, доповненням резолютивної частини застереженням, що рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає примусовому виконанню на період чинності вказаного Закону.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 15 квітня 2015 року у справі № 6-46цс15.

Таким чином, суд приходить до переконання про задоволення вимог та звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0612/08/26-ZNv від 19.11.2008 р. в розмірі 155440,59 грн., на предмет іпотеки однокімнатну житлову квартиру, загальною площею 33.5 кв.м., житловою 17.4 кв.м., яка знаходиться у м. Ужгород, вул. Перемоги, 153/26 та належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі дубліката договору купівлі-продажу квартири, посвідченого завідувачем Закарпатського обласного державного нотаріального архіву ОСОБА_4 05.09.2008 р. та зареєстрованого в реєстрі за № 157, шляхом її продажу з прилюдних торгів за початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, з доповненням резолютивної частини рішення суду застереженням, що рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає примусовому виконанню на період чинності Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» .

Відповідно до ст.169 ч.4 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів і постановляє заочне рішення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 554, 555, 625, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 169, 208, 209, 213, 215, 224-226 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовну заяву публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі відділення № НОМЕР_1 «Банк Форум» до ОСОБА_1, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.

Звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0612/08/26-ZNv від 19.11.2008 р. в розмірі 155440,59 грн. на предмет іпотеки однокімнатну житлову квартиру, загальною площею 33.5 кв.м., житловою 17.4 кв.м., яка знаходиться у м. Ужгород, вул. Перемоги, 153/26 та належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі дубліката договору купівлі-продажу квартири, посвідченого завідувачем Закарпатського обласного державного нотаріального архіву ОСОБА_4 05.09.2008 р. та зареєстрованого в реєстрі за № 157, шляхом її продажу з прилюдних торгів згідно Закону Україну "Про виконавче провадження" за початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Банк Форум» судовий збір в розмірі 1554,40 грн.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає примусовому виконанню на період чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5