Справа № 524/2437/15-ц
03.06.2015 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:
головуючого судді Середа А.В.
при секретарі Кот А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та кредит про захист прав споживача фінансових коштів, -
У березні 2015 року до суду звернулася ОСОБА_1 з вказаним позовом, в якому зазначала, що 16 вересня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», був укладений договір-заява № 300131/108037/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» в національній валюті.
16 лютого 2015 року вона звернулася до Банку із заявою про видачу вкладу за договором у звязку із закінченням строку дії вкладу через касу банку в продовж одного банківського дня, але їй було відмовлено у видачі грошових коштів.
Відповідно до п. 5.1. та п.6 Основних умов договору-заяви відповідач був зобовязаний на вимогу вкладника повернути суму внеску і суму нарахованих процентів за період користування ним вкладнику, в кінці терміну дії вкладу.
Відповідно до п. 1 Договору строк дії Вкладу закінчився «16» лютого 2015р., внесок і не був повернутий їй в зазначений строк.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву, в якій позов підтримує, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Представник відповідача у судове засідання не прибув.
Суд беручи до уваги відсутність з боку позивача заперечень щодо постановлення по справі заочного рішення та враховуючи факт повторної неявки відповідача в судове засідання та неповідомлення відповідачем про причини неявки до суду на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу по суті у відсутність неприбувшого відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням по справі заочного рішення.
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.
Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.
У відповідності до ст. 536 цього Кодексу, за користування чужими коштами, боржник зобов'язується виплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором.
Статтею 625 цього Кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов'язання, якщо інший розмір відсотків не установлений договором.
Згідно ст. 525 цього Кодексу одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно ст. 526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Судом встановлено, що 16 вересня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», був укладений договір-заява № 300131/108037/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» в національній валюті.
16 лютого 2015 року вона звернулася до Банку із заявою про видачу вкладу за договором у звязку із закінченням строку дії вкладу через касу банку в продовж одного банківського дня, але їй було відмовлено у видачі грошових коштів.
Відповідно до п. 5.1. та п.6 Основних умов договору-заяви відповідач був зобовязаний на вимогу вкладника повернути суму внеску і суму нарахованих процентів за період користування ним вкладнику, в кінці терміну дії вкладу.
Відповідно до п. 1 Договору строк дії Вкладу закінчився «16» лютого 2015р., внесок і не був повернутий їй в зазначений строк.
Після закінчення строку депозитні кошти та відсотки не були виплачені відповідачем позивачеві, незважаючи на його неодноразові вимоги.
Таким чином, взяті на себе зобов'язання відповідач не виконує належним чином, що підтверджується випискою з особового рахунку.
Вказані суми банківського вкладу та процентів станом на день розгляду справи відповідачем ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не сплачені.
Спір між сторонами у справі щодо розмірів неповернутих коштів за депозитним вкладом фактично відсутній.
Відповідач - публічне акціонерне товариство Банк Фінанси та кредит не надав суду належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин.
Виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (пункт 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12 червня 2009 року №2).
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 14, 57 -59, 208, 209, 212-215, 218, 223, 224-228, 233 Цивільно-процесуального Кодексу України, ст.ст. 525, 526, 536, 625, 626, 633, 1058 Цивільного Кодексу України, суд -
ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та кредит на користь держави судовий збір в розмірі 417,68 грн.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом після подання заяви про перегляд рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного Суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.

Суддя: