Справа № 357/1383/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Подрєзова Г. О. ,

при секретарі Александрова А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білій Церкві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2, 3-я особа Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області про звернення стягнення на предмет іпотеки;

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, мотивуючи тим, що 28.11.2012року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого банк відступив фактору свої права вимоги заборгованості за кредитним договором, укладеним із боржником, право на вимогу якої належить банку на підставі кредитного договору від 10.06.2008року. Разом з правами вимоги до фактора перейшли всі пов»язані з ними права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов»язкових платежів. Також, 28.11.2012року між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» і ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, згідно з яким клієнт відступає фактору свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, укладеними з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації, з цього часу ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора (стягувача) за договором від 10.06.2008року. Згідно з кредитним договором, укладеним 10.06.2008року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 позичальнику було надано кредит в сумі 45000доларів США, а відповідач зобов»язувався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування ним в строки, передбачені умовами кредитного договору. Зобов»язання за кредитним договором ОСОБА_2 не виконував, станом на 10.04.2013року виникла заборгованість за кредитом - 47326,43доларів США , за відсотками 6830,31 доларів США, пенею 1414,20доларів США. З метою забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір, предметом якого є квартира АДРЕСА_1, вартістю 240154,77грн., що еквівалентно 30300 доларів США. Посилаючись на зазначені обставини, просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_2, що належить на праві власності відповідачу, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» в рахунок погашення кредитної заборгованості, яка станом на 10.04.2013року становить 444178,52грн., а саме за кредитом - 378280,15грн., за відсотками 54594,67грн., за пенею 11303,70грн. шляхом проведення прилюдних торгів згідно з Законом України «Про виконавче провадження» на підставі оцінки майна, проведеної суб»єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна та стягнути на користь позивача судовий збір 3441,00грн.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі.

3-я особа Служба в справах дітей Білоцерківської міської ради представника в судове засідання не направила, хоч про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення.

Згідно з ст. ст.575, 589 ЦК України - у разі невиконання зобов»язання, забезпеченого застовою, застоводержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов»язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв»язку із пред»явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Аналогічна норма ст.1 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що в силу іпотеки іпотеко держатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов»язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення зобов»язання та/або умов іпотечного договору іпотеко держатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов»язань, вимога про виконання порушеного зобов»язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотеко держателя залишається без задоволення, іпотеко держатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Судом встановлено, що дійсно 10.06.2008року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 2633/0608/45-002 на купівлю житлової нерухомості, згідно з яким позичальнику наданий кредит на суму 45000доларів США, на строк до 10.06.2038року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,90% річних, кредитні кошти призначені для здійснення позичальником розрахунків за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 загальною площею 36,3кв.м.(п.1.4)

На позичальника за кредитним договором було покладено зобов»язання: п.3.1.1.- починаючи з 10.07.2008року позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, шляхом здійснення фіксованих платежів 459,41доларів США - 10числа кожного місяця; п.5.2 - належним чином виконувати зобов»язання за цим договором, в тому числі передати об»єкт нерухомості в іпотеку банку; п.5.7 - на момент передачі об»єкту в іпотеку банку, застрахувати на користь банку об»єкт іпотеки на суму, не меншу, ніж сума оцінки предмету іпотеки за іпотечним договором, та забезпечити наявність та дійсність договорів страхування протягом усього часу дії цього договору. Надавати банку оригінали платіжних документів, що підтверджують сплату страхових платежів (премій) на наступний період страхування (календарний рік), а також оригінал страхового договору.

29.04.2010року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 укладено договір про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору від 10.06.2008року № 2633/0608/45-002 , яким передбачено, що сторони домовилися про розмір строкової заборгованості за кредитом, що відображена на позичковому рахунку позичальника і складає 47868,34доларів США, також погодили розмір простроченої заборгованості за кредитом на дату укладення договору -266,55доларів США, розмір простроченої заборгованості за процентами 3101,88доларів США, розмір строкової заборгованості за процентами -279,51 доларів США.

Також, договором від 29.04.2010року у п. 4, сторони погодили, що проценти за користування кредитом позичальник сплачує в розмірі 11,90% річних за період від дати укладення кредитного договору (10.06.2008року) по 29.04.2010р. включно; 7-% річних за період з 30.04.2010року по 09.03.2011року; 10% річних з 10.03.2011року по 09.03.2012рік; 12,97% річних з 10.03.2012року по 10.06.2038рік.

Також, п.5 договору від 29.04.2010року сторони домовилися змінити розмір ануїтетного платежу, встановивши його з 10.06.2010року у розмірі - 325,01доларів США, з 10.04.2011року 423,03 доларів США, з 10.04.2012року 526,29доларів США, та передбачили можливість зміни розміру ануїтетного платежу у зв»язку зі зміною процентної ставки.

Відповідно до договору іпотеки від 10.06.2008року № 2633/0608/45-002-Z-1 між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 в порядку забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_4, загальною площею 36,3 кв.м., житловою площею 17,5 кв.м., належна ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу від 10.06.2008року, зареєстрована в реєстрі №1-3007, заставною вартістю 242781грн., що еквівалентно 50058 доларів США.

Відповідно до п.11 договору іпотеки до прав іпотеко держателя віднесено звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання іпотекодавцем основного зобов»язання повністю або частково, у т.ч. якщо іпотекодавець не поверне іпотеко держателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, не сплатить платежі та штрафи, що передбачені та/або випливають з основного зобов»язання, а також в інших випадках, передбачених основним зобов»язанням та цим договором, у тому числі у випадку одноразового прострочення основного зобов»язання ( як основного боргу, так і процентів за ним).

Також, 29.04.2010року сторони іпотечного договору внесли зміни та доповнення №1 до договору іпотеки від 10.06. 2008року № 2633/0608/45-002-Z-1 та внесли зміни щодо вартості предмета іпотеки, яка на дату укладення цього договору становить 240154,77грн., що еквівалентно за офіційним курсом НБ України - 30300 доларів США.

За договором факторингу №15 від 28.11.2012року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» банк відступив фактору свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами з боржниками, вказаними у реєстрі заборгованостей боржників, право на вимогу якої належить банку на підставі документації , а фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу.

За договором факторингу від 28.11.2012року укладеному між ТОВ «Фінансова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» клієнт відступає фактору свої права вимоги заборгованості за кредитним договорами, укладеними з боржниками, зазначеними у реєстрі заборгованості боржників та у переліку кредитних договорів та договорів забезпечення, права на вимогу якої належить клієнту на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги клієнту набуває права вимоги такої заборгованості від боржників. Після переходу прав вимоги заборгованості до фактора останній має право нараховувати, в якості нового кредитора, проценти, комісії, штрафні санкції та інші обов»язкові платежі стосовно боржників у разі невиконання ними вимог кредитних договорів зі сплати обов»язкових платежів, строк оплати яких не настав на дату підписання цього договору, але настане у майбутньому.

За договором від 28.11.2012року між ТОВ «Фінансова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» про передачу прав за іпотечним договором, в якому передбачено, що разом з відступленням прав вимоги заборгованостей за кредитними договорами від боржників, що здійснюється на підставі договору факторингу від 28.11.2012року, одночасно передаються права вимоги за іпотечними договорами, перелік яких наведено у додатку №1 до цього договору.

Дані обставини повністю підтверджуються матеріалами справи а.с. 28-34, 35-39, 41 том.1 та не заперечували сторони по справі.

Але, представник відповідача послався на те, що позивач ТОВ «Кредитні ініціативи» є неналежним позивачем, фактично оспорював законність укладення договорів факторингу.

Суд при вирішенні спору виходить з вимог ст. 512 ЦК України кредитор у зобов»язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином ( відступленням права вимоги). Згідно з ст. 513 цього Кодексу правочин щодо заміни кредитора у зобов»язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов»язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов»язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що твердження представника відповідача не ґрунтуються на вимогах закону. Крім цього, судом враховано і те, що відповідач ОСОБА_2 проводив оплату грошових коштів за кредитним договором на рахунок ТОВ «Кредитні ініціативи», що підтверджується розрахунком заборгованості з якого вбачається, що 312,77 доларів США було сплачено14.12.2012року, 312,77 доларів США сплачено 09.01.2013року, 312,77 доларів США сплачено 08.02.2013року, 312,77 доларів США сплачено 07.03.2013року( а.с. 24 том.1).

Також, щодо заперечення представника відповідача про наявність права у ТОВ «Кредитні ініціативи» по наданню послуг з факторингу, як фінансової послуги за відсутності у нього ліцензії, судом взято до уваги положення п. 11. ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001 р. , згідно з яким - фінансовими послугами є операції з фінансовими активами, що здійснюються на користь третіх осіб за власний рахунок або за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Стаття 4 цього Закону називає фінансовими наступні послуги: випуск платіжних документів, платіжних карток, дорожніх чеків та/або їхнє обслуговування, кліринг, інші форми забезпечення розрахунків; довірче управління фінансовими активами;діяльність з обміну валют; залучення фінансових активів із зобов'язанням про їхнє подальше повернення; фінансовий лізинг; надання позик, зокрема на умовах фінансового кредиту; надання гарантій та поручництв; переказ грошей; послуги в галузі страхування та накопичувального пенсійного забезпечення; торгівля цінними паперами; факторинг; інші операції, які відповідають критеріям, визначеним у п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону про фінпослуги. До фінансових активів належать грошові кошти, цінні папери, боргові зобов'язання та право вимоги боргу, які не є цінними паперами.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено обов'язкове ліцензування операцій надання лише таких фінансових послуг: страхова діяльність; діяльність з надання послуг накопичувального пенсійного забезпечення; надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів; діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що діяльність ТОВ «Кредитні ініціативи» як фінансової установи, яка здійснюють факторингові операції, не підлягає ліцензуванню, оскільки факторинг не входить до переліку ліцензованих видів діяльності, наведений у ст. 34 Закону про фінпослуги. Аналогічна позиція викладена в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.09.2014року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання ( неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов»язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосуються положення п.1 цієї глави.

Таким чином, суд приходить до висновку, що так як сторони за кредитним договором та договором про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору від 10.06.2008року № 2633/0608/45-002 станом на 29.04.2010року визначено розмір строкової заборгованості за кредитом - 47868,34 доларів США, розмір простроченої заборгованості за кредитом 266,55 доларів США, розмір простроченої заборгованості за процентами 3101,88доларів США, розмір строкової заборгованості за процентами 279,51доларів США, а тому сума заборгованості станом на 10.04.2013року, яка була визначена з урахуванням погодженої заборгованості станом на 29.04.2010року та становить 55570,94доларів США, що за офіційним курсом НБУ на 10.04.2013року становить 444178,52грн., в тому числі за кредитом 47326,43 доларів США, що становить за курсом НБУ 378280,15грн., за відсотками -6830,31 доларів США, що за курсом НБУ 54594,67грн., за пенею 1414,20 доларів США, що за курсом НБУ становить 11303,70грн. ( а.с. 122.том 2).

При цьому суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача щодо не надання представником позивача детального розрахунку заборгованості відповідача, оскільки докази надані відповідачем про сплату платежів за кредитним договором ( а.с.84-114 том 1) відповідають сумам зазначеним у розрахунку заборгованості з 29.04.2010року і по 10.04.2013рік, а суми що були сплачені до 29.04.2010року погоджені у договорі про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору. Представником відповідача не було надано жодного доказу щодо не зарахування сплачених сум на повернення кредитних коштів.

Крім цього, суд не погоджується з запереченнями представника відповідача щодо неправомірного застосування позивачем процентної ставки за користування кредитом в розмірі 11% за періоди: з 11.03.2011року, з 11.08.2011року та 13,97% річних за період: з 10.03.2012року, посилаючись на те, що за цей період мала діяти процентна ставка відповідно -10% річних та 12,97% річних, як це передбачено договором про внесення змін та доповнень №1 від 29.04.2010року.

Представник позивача, на підтвердження правомірності застосування процентної ставки 11% річних за період з 11.03.2011року по 15.03.2011року та у період з 11.08.2011року по 09.03.2012рік, а також застосування процентної ставки 13,97% річних у період з 10.03.2012року по 10.04.2013рік пояснив, що підвищена ставка процентів на - 1% була, застосована виключно у період, коли об»єкт іпотеки не був застрахований у відповідності до п.5.6; п. 5.7 кредитного договору від 10.06.2008 року. У цей період сплата коштів за кредитним договором проводилася на користь ПАТ «Сведбанк» ( до 28.11.2012року), а також на порушення умов п. 5.7 кредитного договору позичальником не було надано банку оригінали платіжних документів, що підтверджують сплату страхових платежів (премій) та оригінали страхового договору (полісу) на наступні періоди, в тому числі страхового полісу від 02.06.2010року з ПрАТ «Страхова група ТАС» та договору добровільного страхування заставленого майна від 01.06.2012року з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група».

За наведених обставин, та за відсутності належних доказів направлення іпотеко держателю як оригіналів договорів страхування, так і оригіналів платіжних документів щодо сплати страхових платежів, а також відсутності доказів про звернення відповідача до позивача з оригіналами договорів страхування заставленого майна, суд вважає, що відсутні підстави вважати, що позивачем не правомірно застосовано процентну ставку за користування кредитними коштами, підвищену на 1 %.

При цьому, суд враховує, що з огляду на принцип диспозитивності, встановлений ст. 11 ЦПК України, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, та інших осіб, які беруть участь у справі, і не може з власної ініціативи здійснювати пошук та збирання доказів.

А особи, які беруть участь у справі на підтвердження своїх вимог або заперечень зобов»язані подати усі наявні у них докази або повідомити про них суд згідно з ч.3 ст. 10, ч.2 ст.27, ст.ст.60,131 ЦПК України.

Також, судом не взято до уваги, твердження представника відповідача щодо укладення між сторонами додаткової угоди №1 від 15.03.2011року до кредитного договору від 10.06.2008року за № 2633/0608/45-002 , копію якої представником відповідача надано до суду. При цьому, суд враховує заперечення представника позивача щодо існування такої додаткової угоди, оскільки відсутні належні докази її укладення, відсутній оригінал такої додаткової угоди, про що відповідача було повідомлена листом від 17.07.2014року № 170714/2 ( а.с. ).

Тобто, за відсутності будь-яких належних та допустимих доказів обставин, на які посилається представник відповідача, а також відсутності клопотань до суду щодо витребування певних доказів, як це передбачено ст.ст. 133,137 ЦПК України, хоч про них відповідач знав ще у 2014році, про що свідчить лист ТОВ «Кредитні ініціативи» від 17.07.2014року, суд приходить до висновку, що твердження представника відповідача нічим не підтверджені, не підлягають врахуванню судом. Також, суд враховує і те, що до матеріалів справи приєднано договір від 29.04.2010року №1 про внесення змін та доповнень до кредитного договору №2633/0608/45-002 від 10.06.2008року ( а.с. 11 том.1) а тому суд враховує заперечення представника позивача щодо тих обставин, що додаткова угода між тими ж сторонами від 15.03.2011року повинна мати інший порядковий номер.

З врахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, суд вважає безпідставними твердження представника відповідача щодо неправомірного нарахування процентної ставки при розрахунку заборгованості, оскільки вони не ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Крім цього, судом враховується і те, що неповнолітня дитина відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована у спірній квартирі АДРЕСА_1 у 2009році, згідно з довідкою КП Білоцерківської міської ради ЖЕК-1 , (приєднана до матеріалів справи на а.с. 116 том.1).

Відповідно до роз»ясень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»

п .44 - згідно зі статтею 32 ЦК, статтею 177 СК та статтею 17 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III "Про охорону дитинства" батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. У зв'язку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування.

А тому, суд приходить до висновку, що підстав вважати, що звернення стягнення на заставлене майно, не може вважатися порушенням прав неповнолітньої дитини по користуванню житловим приміщенням.

Враховуючи всі досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, надаючи їм оцінку, суд з врахуванням всіх обставин справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з п.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» - не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст.4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст.5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов»язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що : таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об»єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об»єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку.

Суд вважає, що до правовідносин, що розглядаються судом підлягає застосуванню

Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», але так як дія цього Закону має тимчасовий характер та направлена на зупинення здійснення примусової реалізації майна іпотекодавців в рахунок погашення їх заборгованості за валютними кредитами на період до набрання чинності відповідним законом, який врегульовує вказані питання, а також виходячи з того, що цей Закон не скасовує існуючих правовідносин іпотеки, в тому числі тих, що визначають правові підстави для звернення в судовому порядку стягнення на предмет іпотеки, а тому чинність вказаного Закону на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про звернення стягнення, а тому виконання судового рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки має бути відстрочене до закінчення дії вказаного Закону, відповідно до ст. 217 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 11,15,60,212-215,217, 218, 223 ЦПК України, ст.ст.512-514,526,530,610,612,575,589,1054 ЦК України, ст.ст. 4, 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», п.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» за кредитним договором від 10.06.2008року № 2633/0608/45-002 , укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 , яка станом на 10.04.2013року складає 444178,52грн., а саме по тілу кредиту 47326,43доларів США, що еквівалентно 378280,15грн., по відсотках 6830,31доларів США, що еквівалентно 54594,67грн. та пені 11303,70грн. звернути стягнення на предмет іпотеки згідно з договором іпотеки від 10.06.2008року у вигляді квартири АДРЕСА_5, загальною площею 36,3 кв.м., житловою площею 17,5 кв.м. , яка зареєстрована за ОСОБА_2, згідно з договором купівлі продажу квартири від 10.06.2008р., посвідченому державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної контори за реєстровим номером № 1-3007, шляхом проведення прилюдних торгів на підставі Закону України «Про виконавче провадження», на підставі оцінки, проведеної суб»єктом оціночної діяльності на стадії оцінки нерухомого майна.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю « Кредитні ініціативи» судові витрати 3441,00грн.

Виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки відстрочити до закінчення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_4