Справа № 127/1363/15-ц Провадження № 22-ц/772/1944/2015Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 27Доповідач Іванюк М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі : головуючого судді Іванюка М.В, суддів ГолотиЛ.О. та ОСОБА_2, з участю секретаря ТопольськоїВ.О, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу ТОВ «Порше Мобіліті» на заочне рішення Вінницького міського суду від 05 травня 2015р. у справі за позовом ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за кредитним договором і суми заподіяних збитків, --

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2015р. ТОВ «Порше Мобіліті» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3. про стягнення суми заборгованості за кредитним договором і суми заподіяних збитків. У позові зазначено, що згідно з договором від 04.04.2012р. відповідач для придбання автомобіля Polo Sedan VW, 2012р. випуску отримав у позивача кредит в сумі 84656грн.22 коп (що на дату укладення договору було еквівалентно 10532 доларам США) строком на 60 місяців зі змінною процентною ставкою. Для забезпечення належного виконання відповідачем своїх зобовязань по поверненню кредиту і сплати відсотків сторони уклали договір застави від 06 квітня 2012р, згідно з яким ОСОБА_3. передав позивачу в заставу зазначений вище автомобіль.

Також позивачем зазначено, що з червня 2013р. ОСОБА_3. перестав вносити щомісячні платежі за кредитом. У звязку з цим 04.10.2014р. ТОВ «Порше Мобіліті» надіслало відповідачу письмову вимогу про дострокове погашення кредиту. При цьому в п.3.3 кредитного договору термін дострокового повернення кредиту вважатиметься таким, що настав, а кредит таким, що підлягає поверненню, на 5-й календарний день з дня направлення відповідачу такої письмової вимоги.

28 листопада 2013р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4. було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет застави. На момент вчинення вказаного виконавчого напису сума заявлених позивачем вимог становила 88749грн.30 коп.

Предмет застави у відповідача вилучено і 15.08.2014р. в ході проведеного аукціону його було реалізовано за 121 561грн.05 коп.

09.09.2014р. з цих коштів на рахунок позивача надійшло 90749грн.30коп.

Як зазначено у позовній заяві, на момент її підготовки, з урахуванням внесених платежів, часткового погашення заборгованості за договором за рахунок звернення стягнення на предмет застави, а також з урахуванням обмінного курсу валют, сума заборгованості становить 101986грн, з яких заборгованість за кредитом 98571грн.17коп, і заборгованість по процентам за користування кредитом протягом 126 діб за період з 10.09.2014р. по 14.01.2015р. 3415 грн;

Також позивач вважає, що відповідно до п.3.3 договору відповідач має сплатити штраф за порушення зобовязання в сумі 16931,24 грн, а також 3% річних згідно положень ст.629 ЦК України за період з 10.09.2014р. по 14.01.2015р. в сумі 1034грн.99коп;

На думку позивача, сума компенсації інфляційних збитків складає10441грн.42коп;

Сума збитків, повязаних з вимушеним зверненням позивача до юридичних компаній, складає 30253грн.09 коп (з врахуванням сплати податку на додану вартість).

Всього позивач просив стягнути з ОСОБА_3. 160647грн.40коп.

Заочним рішенням Вінницького міського суду від 05 травня 2015р. у задоволенні позову було відмовлено.

ТОВ «Порше Мобіліті» у своїй апеляційній скарзі просить дане рішення скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. Вважає, що відмовляючи у позові, суд першої інстанції не встановив обставини, які мають значення для справи, порушив норми процесуального права і невірно застосував норми матеріального права.

В суді апеляційної інстанції представник ТОВ «Порше Мобіліті» - ОСОБА_5. підтримала апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

Вислухавши представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав :

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив з необгрунтованості заявлених вимог. Адже встановлено, що у звязку з неналежним виконанням зобовязання за кредитним договором позивач обрав спосіб захисту свого права шляхом звернення стягнення на предмет застави. Зазначений вище виконавчий напис нотаріуса був звернутий до примусового виконання, у звязку з чим порядок і строки його виконання регулюються Законом України «Про виконавче провадження». На момент вчинення вказаного виконавчого напису сума заявлених позивачем вимог становила 88749грн.30 коп, до якої включено несплачені чергові платежі по простроченим відсоткам, прострочена сума основного боргу, штрафні санкції та витрати, повязані із вчиненням виконавчого напису (а.с.31). Предмет застави у відповідача вилучено і 15.08.2014р. в ході проведеного аукціону його було реалізовано за 121 561грн.05 коп. А 09.09.2014р. з цих коштів на рахунок позивача надійшло 90749грн.30коп. Тобто, сума коштів, отриманих позивачем від реалізації предмета застави, була більшою від суми, зазначеної у виконавчому написі. У звязку з цим в суді першої інстанції представник позивача не заперечував, що виконавчий напис виконано

Також суд, відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення суми заборгованості за кредитом за період з 10.09.2014р. по 14.01.2015р, правильно виходив з їх недоведеності. Адже, наполягаючи на тому, що з урахуванням внесених платежів, часткового погашення заборгованості за договором за рахунок звернення стягнення на предмет застави, а також з урахуванням обмінного курсу валют, сума заборгованості становить 101986грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 98571грн.17коп, і по процентам за користування кредитом протягом 126 діб 3415 грн, позивач так і не навів належних доказів наявності такої заборгованості і відповідних розрахунків. Доводи позивача про те, що дана сума ним визначена з урахуванням підвищення курсу долара відносно гривні, на увагу не заслуговують. Адже кредит надавався відповідачу в національній грошовій одиниці. При цьому не можуть братися до уваги посилання представника апелянта на п.п.1.3 загальних умов кредитування (а.с.12-19), оскільки без наведення відповідних розрахунків не є зрозумілим механізм виникнення нової заборгованості за тілом кредиту в сумі 98571грн.17коп, зазначеної у позовній заяві. При цьому колегія суддів звертає увагу, що позивач ще й висуває вимоги про стягнення з відповідача 3% річних, процентів за користування кредитом, застосування штрафних санкцій, які з огляду на наведене вище також неможливо вважати обгрунтованими.

Безпідставною є і вимога позивача щодо стягнення 10441грн.42коп в якості компенсації інфляційних збитків, так як сума заборгованості ним же була визначена відносно курсу долара США.

Оскільки у даному випадку позов не доведений, то не є обгрунтованими і вимоги про відшкодування збитків, повязаних з витратами позивача при зверненні до юридичних компаній.

Посилання апелянта на те, що розрахунок заборгованості ним наведено у позовній заяві, колегія суддів не бере до уваги, оскільки крім його голослівних тверджень ніяких доказів наявності заборгованості по тілу кредиту в сумі 98571грн.17коп ним не було надано.

Також колегія суддів не бере до уваги «розрахунок», доданий апелянтом до апеляційної скарги (а.с.140). Адже підстави виникнення зазначених сум неможливо вважати зрозумілими. При цьому колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який в оскаржуваному рішенні зазначив, що відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» належними доказами, що підтверджують наявність або відсутність заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені в порядку цієї статті, які встановлюють розмір заборгованості.

Інші доводи апеляційної скарги фактично повторюють зміст позовних вимог, містять обємні посилання на правові норми без їх конкретної привязки до зазначених вище обставин справи, а тому на увагу не заслуговують.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

За таких обставин підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 305ч.2, 307ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, --

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ТОВ «Порше Мобіліті» відхилити.

Заочне рішення Вінницького міського суду від 05 травня 2015р. у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді