Справа №345/913/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.06.2015 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді Бердан Н.В.

секретаря Слободян Т.Я.

позивача ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

представники відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ПрАТ «Сегежа Оріана Україна» про поновлення на роботі, оплату за час вимушеног прогулу та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивачк звернувся до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. З 03.06.2008 року працював у ПрАТ «Сегежа Оріана Україна» на посаді водія-навантажувача згідно наказу №03/06-К від 02.06.2008 р.

Наказом №28-К від 20.02.2015р. його звільнено з роботи з 20 лютого 2015 року за ст.40 п.3 КЗпП України «за систематичне невиконання без поважних причин правил внутрішнього розпорядку, у зв»язку із тим, що до останнього були вже застосовані три рази заходи дисциплінарного стягнення (наказ №90-А від 11.11. 14р., №89-А від 11.11. 14р., №11-А від 19.01.15р.)».

Вважає своє звільнення незаконним з наступних підстав:

Накази №90-А від 11.11. 14р., №89-А від 11.11. 14р., №11-А від 19.01.15р. не можуть бути підставою для звільнення його з роботи по ст.40 п.3 КЗпП України, оскільки за кожне порушення трудової дисципліни на ОСОБА_1 були накладені дисциплінарні стягнення у вигляді доган.

Крім цього звільнення позивача з роботи не було погоджено із первинною профспілковою організацією ПрАТ «Сегежа Оріана Україна» та з обласною радою профспілки працівників хімічних та нафтохімічних галузей, так як ОСОБА_1 являється головою профспілкового комітету первинної профспілкової організації ПрАТ «Сегежа Оріана Україна».

Дійсною ж причиною звільнення стали тиск та переслідування його як голови виборного органу первинної профспілкової організації з боку генерального директора ОСОБА_4 Наслідком упередженого ставлення до позивача стало накладення дисциплінарних стягнень у вигляді доган за запізнення на роботу та за нез»явлення на роботу 12.01.2015 р., хоча ОСОБА_1 не було повідомлено про графіки змінності та не погоджено такі графіки з профспілкою. А поважність причин запізнень та не виходу на роботу до уваги не бралися.

Відповідач, своїми незаконними наказами про оголошення доган, а потім і звільнення з роботи наніс позивачу душевних страждань, принизив в очах співробітників, зіпсував ділову репутацію. Завдану моральну шкоду ОСОБА_1 оцінив в п»ять тисяч гривень.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просить поновити його на роботі на посаді водія-навантажувача ПрАТ «Сегежа Оріана Україна», стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.02.2015 року по день поновлення на роботі, а також стягнути з відповідача в його користь п»ять тисяч моральної шкоди.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала свого довірителя та доповнила тим, що відповідач все ж таки звернувся до вищестоящої галузевої профспілки з поданням для отримання згоди на звільнення ОСОБА_1, однак Рішенням Президії Івано-Франківської обласної організації профспілки від 04.03.2015 року їм було відмовлено у зв»язку з недотриманням відповідачем норм ст.ст. 43, 147, 149 КЗпП України. Тому відповідач «заднім» числом виніс наказ №12-А від 20.01.2015 року, яким скасував наказ №11-А від 19.01.2015 року про оголошення позивачу останньої догани. Також своїм наказом №29-К від 20.02.2015 року, який також винесений «заднім» числом, вніс зміни у наказ №28-К від 20.02.2015 року про його звільнення з роботи, яким вилучив одну з підстав звільнення, а саме наказ №11-А від 19.01.2015 року. Ні з одним із цих наказів її довірителя не ознайомлено ні на час їх винесення ні на час звільнення ОСОБА_1 з роботи.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та суду пояснив, що генеральний директор приїжджає на підприємство не кожен день і можливо мав місце той факт, що наказ підписаний на слідуючий день після його винесення. Однак те, що позивач не був ознайомлений з додатковими наказами №12-А від 20.01.2015 року та №29-К від 20.02.2015 року, не означає що вони винесені «заднім» числом і що вони взагалі не існували на час звільнення ОСОБА_1 з роботи. Пояснення позивача про те, що його не повідомили про зміну графіку роботи є неправдивими, так як він сам їх погоджував ще 26.12.2014 року в якості голови профкому.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що з моменту створення профспілки були замічені переслідування зі сторони адміністрації. Вважає, що трудову дисципліну порушують всі, однак посилену увагу і контроль провадилися тільки відносно ОСОБА_1

Суд, в межах заявлених вимог позивача, заслухавши сторін, свідка, дослідивши надані докази, вважає, що його позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

Згідно трудової книжки /а.с.5-6/ позивач працював у ПрАТ «Сегежа Оріана Україна» з 03.06.2008 року на посаді водія-навантажувача на підставі наказу №03/06/-К від 03.06.2008р. Звільнений з роботи 20.02.2015 року на підставі наказу № 28-К від 20.02.2015 р. за ст..40 п.3 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин правил внутрішнього трудового розпорядку у зв»язку із тим, що до останнього були вже застосовані три рази заходи дисциплінарного стягнення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 р. "Про практику розгляду судами трудових спорів", розглядаючи трудові спори, у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Згідно наказу №28-к від 20.02.2015 р. /а.с.7/ позивача звільнено з роботи за ст.40 п.3 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин правил внутрішнього розпорядку, у зв»язку із тим, що до останнього були вже застосовані три рази заходи дисциплінарного стягнення (наказ №90-А від 11.11. 14р., №89-А від 11.11. 14р., №11-А від 19.01.15р.).

Відповідно до ст.ст. 147 та 149 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення - догана або звільнення, за кожне порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

Судом встановлено, що наказ №11-А від 19.01.2015 року скасований наказом №12-А від 20.01.2015 р. Тому наказ №29-К від 20.02.2015 року вніс зміни до наказу №28-К від 20.01.2015 та правильно виклав трактування попереднього наказу про звільнення ОСОБА_1 Однак, до часу звернення позивача до суду, накази №12-А від 20.01.2015 р. та №29-К від 20.02.2015 р. ніде не згадувалися та не зазначалися - ні в трудовій книжці при звільненні позивача з роботи /а.с.5-6/, ні в протоколі засідання президії обласної ради профспілки від 04.03.2015 року, в якому відображений розгляд звернення адміністрації ПрАТ «Сегежа Оріана Україна» про звільнення позивача з роботи за порушення трудової дисципліни.

З протоколу №1 ініціативної групи працівників ПрАТ «Сегежа Оріана Україна» від 31.07.2014 року вбачається, що ОСОБА_1 обрано головою профспілкового комітету /а.с.11/. Відповідно до ст.. 252 КЗпП України, звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об'єднання професійних спілок).

Виходячи зі змісту ст.252 КЗпП України звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об'єднання професійних спілок).

Про прийняте рішення профком повідомляє роботодавця у письмовій формі у триденний термін після його прийняття. У випадку, коли профком відмовляє у наданні згоди на звільнення, таке рішення має бути обґрунтованим, із зазначенням причин та підстав, з яких відмовлено роботодавцю, в противному разі роботодавець має право звільнити працівника без згоди профкому.

Таким чином, звільнення ОСОБА_1 з роботи мало бути погоджено як із первинною профспілковою організацією ПрАТ «Сегежа Оріана Україна», так і з обласною радою профспілки працівників хімічних та нафтохімічних галузей, однак відповідачем цього зроблено н не було.

Тільки під час розгляду даної справи, 16.04.2015 року за клопотанням представника відповідача в справі оголошено перерву для отримання згоди ПрАТ «Сегежа Оріана Україна» від Обласної ради профспілки працівників хімічних і нафтохімічних галузей промисловості України на звільнення ОСОБА_1 з роботи. Своєю вмотивованою постановою №20-1 від 22.04.2015р. /а.с.53/ президія обласної ради профспілки не дала згоди на звільнення з роботи за п.3 ст.40 КЗпП України водія навантажувача (голови профкому) ПрАТ «Сегежа Оріана Україна» ОСОБА_1

Тому суд приходить до висновку, що звільнення позивача проведене з грубим порушенням відповідачем наведених законодавчих положень. Враховуючи вищенаведене, позивача слід поновити на роботі на посаді водія-навантажувача ПрАТ «Сегежа Оріана Україна» з часу звільнення.

В зв'язку із поновленням позивача на вказаній посаді на його користь підлягають стягненню з відповідача суми втраченого заробітку за час вимушеного прогулу з 20.02.2015 року, які слід вирахувати, керуючись положеннями Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100.

Згідно з довідкою про доходи від №22 від 17.03.2015р. /а.с.19/ загальний розмір заробітної плати позивача за останні два календарні місяці роботи, що передували дню його звільнення, а саме за грудень 2014р. та за січень 2015 р., становив 5147,25 грн.

Середньомісячна заробітна плата позивача визначається відповідно до вказаного Порядку діленням загального розміру заробітної плати за вказані місяці на 2 і складає 2573,62 грн. (5147,25 поділити на 2 ).

Час вимушеного прогулу станом на 08.06.2015 року складає 3 місяці та 19 днів. А тому суд визначає загальну суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року, яка становить 9298,25 грн.

Відповідно до правил ч.1 ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд вважає, що неправомірним звільненням (20.02.2015 року) позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає в заподіянні йому моральних страждань, викликаних підривом його авторитету як голови профспілки, зниженням ділової репутації, нервовими стресами, пригніченням настрою та необхідністю докладати додаткових зусиль для відновлення нормальних життєвих зв'язків. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає з урахуванням засад розумності, справедливості і тривалості моральних страждань та вважає, що цей розмір повинен становити 1000 грн. Тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі ст.ст. 43, 232, 233, 235, 237-1, 252 КЗпП України, та керуючись ст. ст. 213-215, 367 ЦПК України, суд -

В и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Поновити ОСОБА_1 на роботів на посаді водія-навантажувача ПрАТ «Сегежа Оріана Україна» з 20.02.2015 року.

Стягнути з ПрАТ «Сегежа Оріана Україна» Івано-Франківська область м.Калуш вул.Заводська, 2, () на користь ОСОБА_1 9298,25 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 1000 грн. моральної шкоди, а всього 10298 грн. 25 коп.

Стягнути з ПрАТ «Сегежа Оріана Україна» в дохід держави 243,60 грн. судового збору.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 2573,62 грн. - допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк апеляційної скарги з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Г о л о в у ю ч а: