АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/4288/15
Справа: № 646/1302/15-ц
Категорія: «трудові правовідносини» Головуючий 1 інстанції: Міндарьова М.Ю.
Доповідач: Малінська С.М.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого судді Малінської С.М.,

Суддів Піддубного Р.М.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря Лотох І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Харківського національного університету імені ОСОБА_3 про визнання дій незаконними, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з названим позовом, в обґрунтування якого зазначала, що 31 серпня 2001 року між нею та ХНУ ім. В.Н. Каразіна було укладено трудовий договір про роботу на посаді юрисконсульта в підрозділі університету - юридичний відділ. 29липня 2002 року трудовий договір змінено в частині її посади - провідний юрисконсульт. 01 липня 2009 року трудовий договір знову змінено в частині підрозділу університету - науково-дослідна частина - відділ кадрів. 30 серпня 2013 року наказом №01074-1/227 з 01 грудня 2013 року передбачено реорганізацію юридичної служби, результатом якої, як зазначає позивач, відбулося скорочення посади провідного юрисконсульта в штатному розписі відділу кадрів науково - дослідної частини, в зв'язку з чим позивач зазначала, що її трудовий договір з університетом розірвано, і згоду на зміну трудового договору відповідач не зясовував, а вона такої згоди не надавала.

25 листопада 2013 року позивач написала заяву про звільнення на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України в зв'язку з порушенням трудового договору, однак наказ про звільнення університетом не видається, заробітна плата їй не виплачується та не здійснюються відрахування у державні соціальні фонди.

В зв'язку з цим ОСОБА_2 зверталася до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовною заявою про визнання дій відповідача незаконними та визнати її звільненою з 29 листопада 2013 року з підстав передбачених ч.3 ст. 38 КЗпП України. В задоволенні вказаного позову судом було відмовлено, рішення набрало законної сили відповідно до ухвали апеляційного суду Харківської області від 18червня 2014 року.

Позивач вказує, що 17 грудня 2014 року вона звернулася до відповідача з заявою, в якій та просила звільнити її з 29 листопада 2013 року за власним бажанням з причин скорочення її посади в науково - дослідній частині університету на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, однак відповідач листом від 05 січня 2015 року відмовив , розяснив про можливість звільнення за ч.1 ст.38 КЗпП України.

Враховуючи ці обставини ОСОБА_4 просила суд визнати відмову у звільненні за власним бажанням з причин невідповідності заяви від 17 грудня 2014 року вимогам статті 38 КЗпП України.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 березня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити її позовну заяву.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню , виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи , відповідно до наказу ХНУ ім. В.Н. Каразіна від 30 серпня 2013 року з метою оптимізації правового забезпечення діяльності університету було реорганізовано юридичну службу університету шляхом приєднання до юридичного відділу двох провідних юрисконсультів контрактного відділу та провідного юрисконсульта відділу кадрів з 01 грудня 2013 року (а.с.6-7).

Згідно наказу Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна від 10 жовтня 2014 року № 0304-2/2003, у зв'язку із реорганізацією юридичного відділу провідного юрисконсульта позивача було переміщено зі складу відділу кадрів до юридичного відділу з 01 грудня 2013 року (а.с.10).

Штатним розписом відповідача на 2013 рік підтверджується, що з 01 грудня 2013 року у юридичному відділу Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна існує три посади провідного юрисконсульта.

В своїй заяві від 17 грудня 2014 року, ОСОБА_2 просила відповідача звільнити її за власним бажанням з 29 листопада 2013 року з причини скорочення її посади в науково - дослідній частині університету відповідно до наказів від 30 серпня 2013 року та від 01 грудня2013 року.

Нормами чинного Кодексу Законів про працю України встановлено, що скорочення чисельності та штату працівників оформлюється шляхом видання відповідного наказу із зазначенням кількості та конкретних посад, професій, які підлягають скороченню на підставі чого вносяться зміни до штатного розпису, зі штатного розпису виводяться скорочені посади.

За правилами ст. 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я.

У зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з вищезазначених положень норм права.

Судовим розглядом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що позивача не було скорочено , не було змінено істотних умов її праці шляхом переміщення з одного структурного підрозділу (юридичного відділу) до іншого (відділу кадрів).

ОСОБА_2 залишилася працювати на посаді провідного юрисконсульта. Доказів на підтвердження того , що дана посада позивача була скорочена, або ж відбулася зміна істотних умов праці, суду не надано.

Постановляючи оскаржуване рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам і постановив законне й обґрунтоване рішення у справі , підстав для скасування якого судова колегія не вбачає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді