У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Одеської міської Ради, Одеського міського управління земельних ресурсів, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Масалов Володимир Васильович, громадська організація «Сонячне», про часткове скасування рішення Одеської міської ради, визнання недійсними Державних актів на право власності на земельні ділянки та визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, за касаційними скаргами ОСОБА_5, яка діє в інтересах громадської організації «Сонячне», та ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_1, на рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2015 року, та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він є членом кооперативу ГО «Сонячне» в той час як незаконними діями відповідачів порушено права організації в цілому, а тому і його права.

Так, позивач зазначав, що п. 1.11 рішення Виконкому Одеської міської Ради народних депутатів від 07 серпня 1998 року № 771 «Про передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, розташованих у Київському районі м. Одеси, для обслуговування житлових будинків та господарських споруд» є незаконним.

Право власності ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 0,0865 га було оформлено з порушення вимог чинного законодавства, зокрема, межі зазначеної земельної ділянки при виділенні її у натурі не були погоджені з ГО «Сонячне» і порушують карантинну зону земель організації.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 28 травня 2003 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_2, укладений всупереч вимог законодавства, оскільки частина земельної ділянки, яка відчужувалась не могла бути виділена з первинної без погіршення її експлуатаційних якостей через відсутність індивідуального під'їзду до неї.

З урахуванням уточнень просив визнати п. 1.11 рішення виконкому Одеської міської Ради народних депутатів від 07 серпня 1998 року за № 771 «Про передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, розташованих у Київському районі м. Одеси, для обслуговування житлових будинків та господарських споруд» недійсним, як прийнятого без належних на те підстав, визнати недійсним Державний акт на право власності, виданий ОСОБА_7 Одеською міською Радою народних депутатів від 28 грудня 1998 року, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 1618, серії НОМЕР_4, визнати недійсним Договір купівлі-продажу частки земельної ділянки ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 від 28 травня 2003 року, зареєстрований в реєстрі № 3771 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Масаловим В.В., серії НОМЕР_1, визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01, серії НОМЕР_2 від 20 грудня 2007 року, виданий на ім'я ОСОБА_2, визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_7 управлінням Держкомзему у м. Одесі від 06 листопада 2008 року, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 31, серія НОМЕР_3, визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Агопонян В.О. 27 березня 2012 року за реєстровим номером 1-219 та скасувати його реєстрацію у Поземельній книзі Управління Держземагентства у м. Одеса від 11 червня 2012 року за реєстровим № 01.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 квітня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційних скаргах заявники порушують питання про скасування судових рішень судів попередніх інстанцій із ухваленням нового рішення, яким задовольнити позов, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2127/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1> під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_7 правомірно отримано у власність земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач не надав доказів, що його земельна ділянка межує із земельними ділянками ОСОБА_7 та ОСОБА_9 та яким чином порушено його права та законні інтереси.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій правильно встановили характер спірних правовідносин та дійшли вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи касаційних скарг, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом першої та апеляційної інстанцій не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2124/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1>, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2128/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційні скарги ОСОБА_5, яка діє в інтересах громадської організації «Сонячне», та ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_1, відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2015 року, та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук