Справа № 487/3881/15-ц
Провадження № 2/487/1839/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2015 Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Кузьменко В.В.,

при секретарі Каламурзі О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив встановити факт постійного проживання із спадкодавцем, ОСОБА_2, померлою 30.11.2014 року, разом однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини та визнати за право власності на ? частку житлового будинку №106 по вул. Старий Інвалідний Хутір у м. Миколаєві в порядку спадкування за законом.

Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує.

Дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач, ОСОБА_1, проживав однією сімєю з ОСОБА_2, яка померла 30.11.2014 року (свідоцтво про смерть серії І-ФП №211630 від 08.12.2014 року). Після її смерті відкрилась спадщина, позивач звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини за законом, однак нотаріус видав позивачу розяснення, наступного змісту: «видати свідоцтво про право на спадщину за законом є неможливим, оскільки для одержання свідоцтва необхідно рішення суду про підтвердження факту проживання зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини». У звязку з чим позивач звернувся до суду для захисту своїх прав та інтересів.

Факт проживання позивача зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини підтверджується наступними письмовими доказами: актом про проживання, складеного 22.05.2015 року, підписаного свідками (сусідами ОСОБА_4, ОСОБА_5М.), відповідно до якого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період з 25.09.2008 року по день смерті останньої проживали в одному будинку та вели спільне господарство, витягом з будинкової книги №106 по вул. Старий інвалідний хутір, згідно до якого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були зареєстровані з 1972 року, довідкою форми №3, виданої 22.05.2015 року за №327, відповідно до якого за вказаною адресою зареєстрований ОСОБА_1

Судом встановлено, що позивач знаходився у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 1966 року. У шлюбі за власні сумісні кошти побудували житловий будинок за адресою: м. Миколаїв, вул. Старий інвалідний хутір, 106. На підставі розпорядження адміністрації Заводського району виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 24.11.2003 року на вказаний житловий будинок було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, право власності було зареєстровано за дружиною, ОСОБА_2 згідно витягу про реєстрацію права власності виданого ММБТІ. 25.09.2008 року між позивачем та ОСОБА_2 шлюб було розірвано згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ФП №038940 від 25.09.2008 року. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва №2-1397/2008 від 12.02.2008 року сумісне майно у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Старий інвалідний хутір, 106 було поділено та за кожним визнано право власності по ? частині житлового будинку 106 по вул. Старий Інвалідний хутір в м. Миколаєві. Вказане рішення суду було зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно, позивач своє право власності на ? частку зареєстрував, однак дружина свою частку не зареєструвала. Було видано новий технічний паспорт на вказаний житловий будинок, в якому зазначені власники ? частки ОСОБА_1, ? частки ОСОБА_2.

Після офіційного розірвання шлюбу, позивач та спадкодавець продовжували проживати разом в сумісному будинку за вказаною адресою, вели спільне господарство.

Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 є позивач - ОСОБА_1, як чоловік спадкоємець першої черги.

Пунктом 1 частиною 1 статті 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позовної заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 14, 60, 209, 212-215 ЦПК України , суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 із спадкодавцем, ОСОБА_2, померлою 30.11.2014 року, разом однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку житлового будинку №106 по вул. Старий Інвалідний Хутір у м. Миколаєві в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлої 30.11.2014 року.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів після його проголошення та може бути оскаржено до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський райсуд м. Миколаєва в порядку, встановленому ст.ст.294,296 ЦПК України.

Суддя В.В.Кузьменко