Справа № 201/1216/15 ц
Провадження 2/201/1261/2015р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2015р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсними кредитних зобовязань та зобовязання здійснити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

13.01.2015р. ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до банку про визнання недійсними кредитних зобовязань та зобовязання здійснити певні дії.

Позивачка в обґрунтування своїх вимог в позовній заяві посилалася на те, що вона є клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанку», який в 2013 році видав їй в користування пластикову картку № 5168 7423 0223 5332 з кредитним лімітом в 20 000грн. У вересні 2014р. в процесі використання вказаної кредитної картки, позивачці стало відомо, що її пластикова картка заблокована. Для зясування причин блокування пластикової картки ОСОБА_1 23.09.2014р. звернулася до відділення банку та дізналася, що причиною блокування було те, що з даної картки 16.09.2014р. невстановленою особою був вчинений незаконний платіж із застосуванням системи «Приват24» на суму 17 680грн. Інформація про здійснення вказаного платежу 16.09.2014р. з карткового рахунку до пластикової картки № 5168 **** **** 5332 позивачці від банку не надходила. 23.09.2014р. позивачка звернулася до чергової частини Юрївського райвідділу Управління МВС України в Дніпропетровській області із заявою про вчинення невстановленою особою злочину за ознаками ч.1 ст.185 КК України. Крім того, позивачка зверталася з численними заявами до керівництва банка, з відповідей на які дізналася, що незважаючи на відсутність факту вчинення нею 16.09.2014р. дій (правочинів), спрямованих на зняття кредитних коштів з карткового рахунку до кредитної картки №5168 **** **** 5332 у сумі 17 680грн., ПАТ КБ «Приватбанк» вважає, що між ним та ОСОБА_1 виникли кредитні правовідносини (зобовязання) на вказану суму коштів, внаслідок чого він нараховує відсотки за користування даними коштами, які самостійно списує з карткового рахунку останньої. Вважаючи вказані дії банку протиправними, позивачка просила визнати недійсними її кредитні зобовязання перед відповідачем за кредитним договором SAMDN0958, оформленим заявою ОСОБА_1 про видачу кредитної картки від 19.01.2009р., які виникли на підставі правочину щодо списання 16.09.2014р. кредитних коштів в сумі 17 680грн. з її карткового рахунку до кредитної пластикової картки № 5168 7423 0223 5332, відкритого в ПАТ КБ «ПриватБанк» та зобовязати банк відновити залишок коштів на її картковому рахунку до кредитної пластикової карти № 5183 7423 0223 5332, з урахуванням того, що 16.09.2014р. відбувся неналежний переказ по списанню кредитних коштів в сумі 17 680грн. з карткового рахунку до вказаної пластикової картки.

Позивачка в наданих до суду 09.04.2015р., 19.05.2015р. та 02.07.2015р. додаткових поясненнях просила розглядати справу за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами. Після ознайомлення з запереченнями банку, додатково зазначила, що у разі невиконання банком обовязку з інформування про здійснення операції із використаннями електронного платіжного засобу, ризик збитків від здійснення таких операцій несе банк. Відповідач повністю ігнорує той факт, що в дійсності проведення незаконної операції відбулося з використанням платіжного засобу № 4149 **** **** 0338, який був вилучений у позивачки співробітниками банку в звязку з закінченням строку його дії задовго до моменту вчинення оспорюваної операції. Позивачка наполягає, що в діях банку щодо вчинення незаконної банківської операції наявна вина та зазначала, що як відповідач, так і позивачка вказують на те, що грошові кошти були шахрайським чином зняті з карткового рахунку, а тому вона, як клієнт банку жодних дій спрямованих на отримання кредитних коштів не вчиняла, коштів не отримувала, а тому відповідні кредитні зобовязання є недійсними (а.с. № 61-62, 78-80, 92-93).

Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_2 (діє на підставі довіреності від 04.06.2015р. - а.с. № 96) позовні вимоги не визнав в повному обсязі, посилаючись у письмових поясненнях, наданих 02.07.2015р. на те, що у позивачки є кредит банку, відкрито рахунок і видано картку, але під час користування цією карткою позивачка сама допустила розповсюдження інформації про дані своєї картки, в тому числі і через інтернет («Приват24» та інш.), тому відповідальність повинна нести вона і це її не звільняє від сплати кредиту і штрафних санкцій. Операція щодо переказу коштів позивачки була здійсненна банком лише після ідентифікації позивачки та підтвердження динамічним паролем, тому твердження позивачки про незаконне переведення коштів з її рахунку не відповідає дійсності. В діях банку відсутня вина, також відсутній причино-слідчий зв'язок між діями банку та наслідками, що настали для позивачки. Відповідальність за збитки, яких зазнала позивачка, має нести винна особа, яка викрала ці кошти. Допустимих доказів того, що грошові кошти у позивачки були викрадені в суд вона не надала (а.с. № 97-103). В наданій суду 02.07.2015р. заяві представник відповідача просив розглядати справу відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України (а.с. № 95)

Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін на підставі ст. 169 ЦПК України та без фіксування процесу технічними засобами згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Враховуючи, що відповідачем надано суду заперечення щодо позову, то суд вважає за можливе винести рішення на загальних підставах, встановлених ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за можливе в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що між позивачкою ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанку» 19.01.2009р. було укладено кредитний договір без номера, який складається із заяви № 083668924 та довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового період», шляхом видачі позивачці кредитної карти № 4149 6053 2360 0338 (а.с. № 13-14, 104).

16.09.2014р. невстановленою особою був вчинений незаконний платіж із застосуванням системи «Приват24» в результаті якого з рахунку позивачки з карти № 600338 на карту № 926775, яка належить ОСОБА_3 було переведено грошові кошти в сумі 17 680грн. (17 000грн. - сума платежу, 680грн. - комісія) (а.с. № 56).

Зі змісту наданої ПАТ КБ «Приватбанк» довідки від 23.09.2014р. № 1161714, а також листів банку від 09.10.2014р. № 20.1.0.0.0/7-20140925/3048 та від 23.10.2014р. № 20.1.0.0.0/7-20141016/1104, вбачається, що зняття 16.09.2014р. невстановленою особою коштів в сумі 17 680грн. відбувалося з використанням пластикової картки № 4149 6053 2360 0338 із застосуванням системи «Приват24» (а.с. № 18, 23, 25).

20.10.2011р. між банком та позивачкою було укладено кредитний договір № SAMDN0958 (а.с. № 104).

Позивачка стверджує, що має з 2013р. діючу карту № 5168 7423 0223 5332 з кредитним лімітом 20 000грн., а карта з номером № 4149 6053 2360 0338 була вилучена у неї в 2013р. у звязку із закінченням строку її дії. Зі своєї картки № 5168 7423 0223 5332 позивачка нікому коштів не переводила, свою картку позивачка нікому не давала і відомості про неї також не повідомляла нікому (а.с. № 104).

Дане твердження суд також оцінює критично, оскільки видача нового платіжного засобу № 5168 7423 0223 5332, не означає підписання іншого кредитного договору, а лише зміну платіжної картки, як засобу для безготівкових розрахунків, кредитний договір № SAMDN0958 вiд 20.10.2011р. по зазначеним платіжним карткам один, рахунок по карткам також один та враховуючи положення розділу 2 та п.п. 3.1, 3.4 «Умов надання банківських послуг», строк дії картки не припиняє строку дії договору.

Вчинення 16.09.2014р. операції по списанню коштів у сумі 17 680 грн. з карткового рахунку до пластикової картки № 5168 7423 0223 5332 відбулося без фізичного предявлення користувачем спеціального платіжного засобу, однак спеціальний платіжний засіб було використано за допомогою електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя (після ідентифікації позивачки та підтвердження динамічним паролем), тому посилання позивачки на те, що вона взагалі не могла предявити платіжний засіб № 4149 6053 2360 0338, не відповідає дійсності.

23.09.2014р. позивачка звернулася до чергової частини Юрївського районного відділу Управління ГУМВС України в Дніпропетровській області з відповідною заявою про викрадення невстановленою особою з кредитної карти ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів в розмірі 17 680грн. була прийнята та 23.09.2014р. зареєстрована в ЄРДР з кваліфікацією ст. 185 ч. 1 КК України та розпочато досудове розслідування, що підтверджується довідкою від 23.09.2014р. № 5240 та копією витягу з реєстру (а.с. № 31,32).

За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Позивачкою 20.10.2011р. підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк». Зазначена анкета містить наступне (російською): «Я согласен с тем, что данное заявление вместе с памяткой клиента, Условиями и правилами предоставления банковских услуг, а также Тарифами составляют между мною и банком Договор о предоставлении банковских услуг. Я ознакомился и согласен с Условиями и правилами. Я обязуюсь исполнять требования Условий и правил предоставления банковских услуг, а также регулярно ознакамливаться с их изменениями на сайте ПриватБанка». Анкетою-заявою від 20.10.2011р. позивачка уклала з ПАТ КБ «ПриватБанк» договір приєднання про відкриття банківського рахунку та випуск картки.

Відповідно до п.п. 6.1., 6.2. Постанови Правління НБУ від 30.04.2010р. № 223 «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів» користувач зобов'язаний використовувати спеціальний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень. Держатель зобов'язаний надійно зберігати спеціальний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним. Відповідно до п.6.4. Постанови користувач зобов'язаний негайно повідомити емітента або визначену ним юридичну особу про втрату спеціального платіжного засобу в порядку та формі, установлених договором. В іншому разі емітент не несе відповідальності за платіжні операції, ініційовані за допомогою цього спеціального платіжного засобу, до отримання такого повідомлення, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з п.1.1.5.29. Умов та Правил надання банківських послуг встановлено, що держатель несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту звернення власника карти в банк та блокування карти, і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки картки в СТОП-ЛИСТ Платіжною системою, а в разі підключення до послуги «Екстрені гроші» також протягом часу блокування платіжної карти. Відповідно до Умов та Правил користування платіжною карткою відповідальність за операції по картках, що проведені в мережі Інтернет, покладається на позивача.

Таким чином, приписами постанови НБУ № 223, Умовами та Правилами, визначено, що відповідальність за здійснення всіх операцій за карткою несе позивачка до моменту письмової заяви про блокування коштів та/або постановки картки в СТОП-ЛІСТ.

Крім того, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, до яких приєдналася позивачка, підписавши Анкету-Заяву, встановлено наступне: 1.1.2.1.21. Негайно повідомляти банку шляхом дзвінка до колцентру (протягом 15 хвилин) інформацію, що стала відома клієнту про втрату/викрадення карти, стікеру PayPass, сім-карти мобільного телефону, несанкціоновані транзакції по його рахунках (а також по рахунках 3-іх осіб); 1.1.5.5. банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки клієнта, карту, контрольну інформацію клієнта, відправленому в SMS повідомленні ПіН коді, Ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват24, паролі (ніку) MobileBanking або проведених клієнтом операціях стане відомо іншим особам внаслідок несумлінного виконання клієнтом умов їхнього зберігання і використання та/або прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв'язку під час використання цих каналів; 1.1.5.13. клієнт несе відповідальність у повному обсязі за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви клієнта про блокування картки / рахунку / на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг; 1.1.5.14. клієнт відповідає за усі операції в повному обсязі, здійснені у підрозділах банку, через пристрої самообслуговування, систему MobileBanking, систему Приват24 з використанням передбачених цими Умовами засобів його ідентифікації та аутентифікації; 1.1.5.29. держатель несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту звернення власника карти в банк та блокування карти, і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки картки в СТОП-ЛИСТ платіжною системою; 2.1.1.7.4. держатель карти несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на карті даних, до моменту звернення власника карти в банк та блокування карти і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки картки в СТОП-ЛИСТ платіжною системою; 2.1.8.9.3. банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація, що передається по відкритих каналах зв'язку, в тому числі за допомогою SMS-запитів, стане відомою третім особам в результаті прослуховування або перехоплення каналу зв'язку, а також у разі несумлінного виконання користувачем умов зберігання та використання Вашої карти, мобільного телефону, sim-карти зв'язку (sim-карта - ідентифікаційний модуль Користувача, застосовуваний у мобільному зв'язку, складовий елемент мобільного телефону стандарту GSM, sim-карта містить інформацію про номер мобільного телефону Користувача, зареєстрованому у оператора стільникового зв'язку).

Всі операції у системі «Приват24» здійснюються за допомогою дистанційних розпоряджень. Дистанційне розпорядження - розпорядження банку здійснити певну операцію, яке передається клієнтом через систему Інтернет, без відвідування банку. Передача дистанційного розпорядження та реєстрація його банком здійснюється за обумовленим каналом доступу в автоматичному режимі. Дистанційне розпорядження вважається переданим клієнтом і прийнятим банком до виконання, якщо клієнт: для доступу в систему ввів правильні логін і пароль (динамічний пароль) - засоби верифікації; увів всі параметри, які запитує система; підтвердив дистанційне розпорядження правильним введенням динамічним паролем. Якщо клієнт не підтвердив дистанційне розпорядження, то банк не виконує операцію, про що інформує клієнта.

В даному випадку, 16.09.2014р. операція щодо переказу коштів позивачки були здійснені відповідачем лише після ідентифікації позивачки та підтвердження динамічним паролем, тому твердження позивачки про незаконне переведення коштів з її рахунку не відповідає дійсності. В діях банку відсутня вина, також відсутній причинно-слідчий зв'язок між діями банку та наслідками, що настали для позивачки. Відповідальність за збитки, яких зазнала позивачка, має нести винна особа, яка викрала ці кошти, оскільки банк лише виконував розпорядження, сформоване від імені позивачки на переказ коштів.

Як вбачається з наданих позивачкою доказів, з приводу події, яка мала місце 16.09.2014р., Юр'ївським РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області 23.09.2014р. було порушено кримінальне провадження № 0000372 . На сьогоднішній день триває досудове розслідування, справа до суду не передана та вирок судом не виносився, а тому твердження позивачки про те, що саме винними діями банку порушено її права, суд оцінює критично, оскільки дані твердження ґрунтуються лише на припущеннях самої ОСОБА_1 стосовно особи, винної у незаконному списанні коштів з її рахунку та не підтверджуються жодним належним та допустимим доказом.

Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» містить спеціальну статтю, яка регламентує спірні перекази за вини платника, а саме, згідно п. 3 ст. 33, платник зобов'язаний відшкодувати шкоду, заподіяну банку або іншій установі - учаснику платіжної системи, що його обслуговують, внаслідок недотримання цим платником вимог щодо захисту інформації і проведенням незаконних операцій з компонентами платіжних систем (платіжні інструменти, обладнання, програмне забезпечення тощо). При цьому банк або інша установа - учасник платіжної системи, що обслуговує платника, звільняється від відповідальності перед платником за проведення переказу.

З зазначеного випливає, що банк в даному випадку не несе відповідальність за недотримання платником ОСОБА_1 вимог щодо захисту інформації про пароль та логін входу до системи «Приват24», а також інформації про одноразовий пароль ОТР.

На момент виявлення позивачкою причин блокування операції за її карткою 23.09.2014р., переказ коштів вже був завершений, що підтверджується випискою по рахунку (а.с. № 63-64, 104). Як визначено у статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі. Навіть, якби на момент звернення ОСОБА_1 до банку отримувач не зняв переказані йому кошти, то банк ні в якому разі не зміг би їх заблокувати на його рахунку. Банк не може за власною ініціативою обмежувати власників рахунків у користуванні коштами, що знаходяться на їх рахунках. Це випливає із положень Глави 72 «Банківський рахунок» ЦК України.

Таким чином, підводячи підсумок викладеному, суд вважає за можливе в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ«КБ «ПриватБанк» про визнання недійсними кредитних зобовязань та відновлення становища, що існувало до порушення відмовити у звязку з їх недоведеністю, оскільки позивачкою не надано доказів того, що неправомірними, злочинними діями відповідача, повязаними з неналежним виконанням взятих на себе обовязків їй було завдано шкоди та її права підлягають поновленню.

Обговорюючи питання розподілу судовий витрат, з огляду на те, що позивачці в задоволені позову відмовлено, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243грн. 60коп. відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 530, 610, 1054 ЦК України, ст. ст. 30, 33 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст. ст. 10, 11, 57, 58, 59, 60, 88, 169, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212, 213, 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ«Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсними кредитних зобовязань та відновлення становища, що існувало до порушення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя Н.В. Ткаченко