У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа - приватне підприємство «Хвиля-V», про визнання договору поруки припиненим за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення апеляційного суду Черкаської області від 17 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 16 вересня 2009 року між ним та відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»), було укладено договір поруки на забезпечення зобов'язання за кредитним договором від 16 вересня 2009 року, укладеним з приватним підприємством «Хвиля-V» на строк до 11 вересня 2010 року. Вважав, що договір поруки є припиненим, оскільки банк пропустив шестимісячний строк пред'явлення вимоги до поручителя від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 просив суд визнати договір поруки від 16 вересня 2009 року припиненим.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 жовтня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 17 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. Визнано договір поруки, укладений 16 вересня 2009 року між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3, припиненим.

У касаційній скарзі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального й процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції правильно виходив із того, що преюдиційним рішенням суду з поручителя стягнуто кредитну заборгованість і в цьому судовому рішенні встановлені обставини дійсності договору поруки та відсутність підстав для його припинення.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними, відповідають матеріалам справи й вимогам закону.

Скасовуючи рішення місцевого суду та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив із того, що кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, однак протягом шести місяців позов до поручителя не пред'явив.

При цьому апеляційний суд також зазначив, що висновок суду першої інстанції про преюдиційність обставин, які не потребують доказування, є помилковим, оскільки з рішення апеляційного суду від 16 травня 2013 року не вбачається, що судом були встановлені обставини щодо дії чи припинення поруки.

Проте погодитись із такими висновками апеляційного суду не можна.

Судом першої інстанції установлено, що 16 вересня 2009 року між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та приватним підприємством «Хвиля-V» укладено кредитний договір у розмірі 3 598 713 грн на строк до 11 вересня 2010 року. З метою забезпечення зобов'язань між банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки, за яким останній зобов'язався відповідати перед банком за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Частиною ч. 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 вересня 2013 року рішення апеляційного суду Черкаської області від 16 травня 2013 року, яким задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3, приватного підприємства «Хвиля-V» про стягнення заборгованості за кредитним договором від 16 вересня 2009 року й відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання кредитного договору та договору поруки недійсним, залишено без змін і встановлено, що вимога банку до поручителя ОСОБА_3 є законною та обґрунтованою.

При цьому апеляційний суд, ухвалюючи рішення від 16 травня 2013 року, виходив із дійсності договору поруки, укладеного з ОСОБА_3, та відсутності підстав для його припинення з підстав, передбачених ч.1 ст. 559 ЦК України.

Також апеляційний суд не звернув уваги на положення ч. 2 ст. 223 ЦПК України про те, що після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Крім того, є рішення суду про стягнення з поручителя заборгованості за кредитним договором, що набрало законної сили, тому стверджувати про припинення поруки є неправильним.

Також посилання апеляційного суду на постанову Верховного Суду України від 21 січня 2015 року № 6-190цс14 є безпідставним, оскільки правова позиція у ній стосується інших фактичних обставин у порівнянні з даною справою.

Отже, рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України, установивши, що апеляційним судом було скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 17 лютого 2015 року скасувати, рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 жовтня 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик