Провадження 534/1087/15-ц
Справа № 2/534/535/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2015 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі : головуючого судді Окунь Т.В.

при секретарі Гончар С.Т.

з участю сторін:

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Комсомольську цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Комсомольської міської ради про встановлення факту належності майна померлій особі та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

В травні 2015 року співпозивачі звернулись до суду із зазначеним позовом, в якому просять встановити факт належності ОСОБА_5, померлій 29 серпня 2008 року 1/5 частки квартири № 279, що знаходиться за адресою: м. Комсомольськ, вул. Леніна, 23, та визнати за кожним з них в порядку спадкування за законом право власності на 1/20 частку згаданої квартири, зокрема з врахуванням частки, що залишилась після смерті ОСОБА_5

Позовні вимоги мотивовані посиланням на положення ст. ст.392,1261 ЦК України.

В судовому засіданні ОСОБА_1, ОСОБА_2 /дошлюбне ОСОБА_1/ наполягали на задоволенні заявлених вимог з підстав, наведених в позові.

Інші учасники провадження до суду не зявились з направленням заяв про розгляд справи в їх відсутність. Відповідач проти задоволення заявлених вимог не заперечує.

Суд, заслухавши пояснення позивачів, дослідивши представлені у справі письмові докази, встановив наступне:

29 серпня 2008 року померла ОСОБА_5 (а.с. 17), яка доводилась співпозивачам дружиною (а.с. 9) та матірю (а.с. 11,13,16).

Як вбачається з матеріалів справи, за життя 23 грудня 1998 року в порядку приватизації державного житлового фонду на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Комсомольською міською радою від 23 грудня 1998 року ОСОБА_5 набула у спільну часткову власність із членами своєї сімї - позивачами у даній справі квартиру № 279, розташовану за адресою: м. Комсомольськ, вул. Леніна, 23 (а.с. 18,19). Право власності кожного із співвласників визначено 1/5 часткою у спільному майні із проведенням наступної реєстрації в Кременчуцькому МБТІ.

Як пояснили суду позивачі, після смерті матері звернулись із відповідною заявою про прийняття спадщини, в оформленні якої їм було відмовлено через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності на житло. Питання видачі дубліката свідоцтва також залишилось невирішеним через відмову Реєстраційної служби у його видачі в звязку відсутністю заяв всіх співвласників на його видачу (а.с. 24).

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного:

Згідно із розясненнями, наданими ВССУ в листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» /далі по тексту: лист ВССУ № 24-753/0/4-13/ визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом.

За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. ВССУ зазначає, що прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Приймаючи до уваги положення ст.59 ЦПК України щодо допустимості доказів, та враховуючи, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування /в даній ситуації існування перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку/, з врахуванням того, що позивачам судом розяснювались наслідки невчинення процесуальних дій /зокрема задля надання доказів щодо неможливості оформлення спадкових справ та відповідної відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії/, що не може підтверджуватись іншими засобами доказування, суд вважає, що самі по собі пояснення позивачів стосовно неможливості оформлення спадкових прав, в т.ч. за відсутності належних доказів на підтвердження прийняття ними спадщини, не є тими обставинами, які дають суду підставу дійти висновку про обгрунтованість заявлених вимог щодо визнання права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом.

Водночас, за наявності належних доказів щодо втрати оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно та неможливості отримання його дублікату у встановленому Законом поряду, керуючись положеннями ст.392 ЦК України та розясненнями, наданими ВССУ в листі № 24-753/0/4-13, у відповідності до яких право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), суд вважає за можливе, у відповідності до положень ст.16 ЦК України захистити порушене право співвласників в звязку із втратою ними правовстановлюючого документу, шляхом визнання такого права, та задовольнити позов в цій частині заявлених ними вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 16,392 ЦК України, ст.ст. 213, 215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати факт належності ОСОБА_5, померлій 29 серпня 2008 року на праві спільної часткової власності 1/5 /однієї пятої/ частки квартири, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право спільної часткової власності на 1/5 /одну пяту/ частку квартири, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_4 право спільної часткової власності на 1/5 /одну пяту/ частку квартири, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на 1/5 /одну пяту/ частку квартири, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право спільної часткової власності на 1/5 /одну пяту/ частку квартири, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1.

В решті заявлених позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: підпис ОСОБА_6

Згідно з оригіналом : Суддя: Т.В. Окунь