У Х В А Л А

"06" липня 2015 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді: Кисельова В.К.,

при секретарі: Дзюба Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеси заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

02 липня 2015 року до суду надійшла вказана заява.

Справу розподілено автоматизованою системою документообігу суду та 06 липня 2015 р. передано до розгляду судді Кисельову В.К.

ОСОБА_1 звернувсь до суду з заявою про забезпечення позову в порядку ч. 4 ст. 151 ЦПК України, тобто до подання позовної заяви з метою запобігання порушенню права інтелектуальної власності, а саме шляхом накладення арешту на квартиру № 22 розташовану за адресою вул. Академіка Воробйова 20, м. Одеса (номер запису про право приватної власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 10096841 від 18.06.2015 року) та заборони вчиняти будь-які дії до розгляду цивільної справи про витребування майна та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що 29.07.2013 року помер його батько ОСОБА_2 (спадкодавець) ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті залишилися спадщина у вигляді однокімнатної квартири розташованої за адресою вул. Академіка Воробйова, 20, м. Одеса. Вищезазначена квартира, загальною площею 26,5 кв. м., належала спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право власності виданого Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради 06.10.2008 року, про що зроблено відповідний запис № 12-36338. У встановлений законом строк заявник звернувся до Четвертої державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що відповідно підтверджується копією заяви по спадковій справі № 755/2013 від 13.08.2013 року, але отримати свідоцтво не зміг. Крім нього, на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси про встановлення факту проживання однією сімєю (справа № 523/15715/13-ц) до нотаріальної контори звернулася громадянка ОСОБА_3 (заява від 04.10.2013 року). Зазначене рішення було скановано апеляційним судом Одеської області. Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15.01.2015 року (справа 523/19580/13-ц) позов ОСОБА_3 про зміну черговості спадкування було задоволено. На підставі вказаного рішення суду 26.02.2014 року ОСОБА_3, отримала свідоцтво на 1/2 частину спадкового майна. Викладена обставина підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій, яку заявник отримав 04.02.2015 року за № 302/02-31. Після перегляду заочного рішення Суворовським районним судом м. Одеси, у задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 було відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29.01.2015 року, рішення суду першої інстанції залишено в сили, в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_3 відмовлено. 04.02.2015 року, заявник звернувся до нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину та дізнався про те, що ОСОБА_3 також отримала свідоцтво на 1/2 частину спадкового майна. Свідоцтво ОСОБА_3 отримала на підставі судових рішень, що були пізніше скасовані. Згодом ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду із позовною заявою про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину виданого державним нотаріусом громадянці ОСОБА_4 Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16.06.2015 року (справа № 523/1712/15-ц) позовну заяву задоволено, та визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину. Під час розгляду вищеозначеної справи у суді першої інстанції заявнику стало відомо про те, що заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17.07.2014 року (справа № 523/9109/14-ц) за позовною заявою Одеської міської ради, визнано незаконним та скасовано розпорядження органу приватизації - Управління житлово- комунального господарства та паливно енергетичного комплексу Одеської міської ради від 06.10.2008 року № 211950, яким його померлому батькові (спадкодавцеві) було передано у власність спірна квартира та визнано недійсним свідоцтво про право власності на неї. Ухвалою апеляційного суду від 14.05.2015 року ( провадження № 22- ц/785/4537/15) вищезазначене рішення скасовано у задоволенні позовних вимог Одеської міської ради відмовлено. Отримавши рішення Суворовського районного суд м. Одеси про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, що набрало законної сили, заявник знову звернувся до нотаріальної контори, але отримати свідоцтво про спадщину не зміг, у зв'язку із відчуженням нележаної йому на праві спадкування за законом квартири, третьою особою, за день до оголошення судового рішення. За інформацією відповідач по справі є онука третьої особи ОСОБА_3, яка в свою чергу спочатку подарувала 1/2 частину квартири своєму синові, який згодом, тобто через три дні подарував її відповідачеві. Знаючи про наявність судового спору, щодо частини спірної квартири, громадянка ОСОБА_3 (яка була відповідачем по справі № 523/1712/15-ц), у шахрайський спосіб, позбулася квартири, з метою не виконання рішення суду, який фактично позбавив її права власності та день до ухвалення рішення подарувала частину квартиру своєму синові. Завдяки таким діям ОСОБА_5, виконати рішення суду по справі № 523/1712/15-ц є неможливим.

Заява розглядається в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України, без виклику сторін.

Суд, перевіривши матеріали справа, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частина 4 ст. 151 ЦПК України передбачає можливість звернення до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви з метою запобігання порушення права інтелектуальної власності. До заяви про забезпечення позову додаються документи та інші докази, які підтверджують, що саме ця особа є суб'єктом відповідного права інтелектуальної власності і що її права можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Згідно до ч.1 ст. 418 ЦК України, право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом.

У відповідності до ч.2 ст. 418 ЦК України, право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об'єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом.

Так, обєктом права інтелектуальної власності може бути лише нематеріальний обєкт, тобто результат інтелектуальної, творчої діяльності.

Обєктами права інтелектуальної власності можуть бути не тільки результати інтелектуальної, творчої діяльності, а й інші обєкти, визначені законодавством. До них можна віднести, наприклад, так звані засоби індивідуалізації учасників цивільного обороту, товарів і послуг та інші нетрадиційні обєкти, які тільки прирівняні до обєктів права інтелектуальної власності.

Стаття 420 ЦК України, визначає вичерпаний перелік обєктів права інтелектуальної власності.

Спір, який виник між ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 і який має намір подати до суду заявник, не є спором про право інтелектуальної власності.

ОСОБА_1 просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що відносить до речових прав, у звязку з чим дія ч.4 ст.151 ЦПК України на дані обєкти права не розповсюджується.

З огляду на вищезазначене, суд відмовляє в задоволенні заяви.

Керуючись ст. 151 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-дений строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали

Суддя