Справа № 463/831/15 Головуючий у 1 інстанції: Нор Н.В.
Провадження № 22-ц/783/3688/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Гірник Т.А.

суддів Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар Глинський О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Львові міжрегіонального Головного управління міндоходів на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 1 квітня 2015 року у справі за позовом Управління Пенсійного Фонду України в Личаківському районі м. Львова до спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Львові міжрегіонального Головного управління міндоходів, ОСОБА_2 про стягнення надміру виплачених коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова звернулось в суд з указаним позовом до відповідачів та з посиланням на ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення», ст. 118, 119, 257, 264 ЦК України просило стягнути солідарно з відповідачів 4 972 грн. 84 коп., як суму переплати пенсії, виплаченої ОСОБА_2 за період з 01.02.2008 року по 30.06.2009 року, яка виникла внаслідок подання недостовірних довідок про заробітну плату спеціалізованою Державною податковою інспекцієюї з обслуговування великих платників податків у м. Львові міжрегіонального Головного управління міндоходів.

Оскаржуваним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 1 квітня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Львові міжрегіонального Головного управління міндоходів на користь Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова надміру виплачені кошти в розмірі 4 972 грн. 84 коп.

В решті вимоги залишено без задоволення за безпідставністю.

Рішення суду оскаржив відповідач - спеціалізована Державна податкова інспекція з обслуговування великих платників податків у м. Львові міжрегіонального Головного управління міндоходів в особі начальника ОСОБА_3 Вважає його незаконним, таким, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, без повного та всебічного зясування обставин справи, без належної оцінки всіх доказів.

Просить рішення суду в частині стягнення переплати виплаченої пенсії скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Мотивує тим, що звертаючись до суду про стягнення надміру виплачених коштів до СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ Міндоходів, позивач посилався на положення ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до ч.2 якої підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів і відшкодовують її.

Проте, на спірні правовідносини, які виникли внаслідок неправильного перерахунку пенсії та полягають у стягнення надмірно сплачених пенсійних коштів, не регулюються вказаною нормою, а випливають із Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення». Відповідно до положень ст. 50 цього Закону, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. У звязку з цим зайво сплачені кошти не підлягають стягненню з СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ Міндоходів із зазначених правових підстав.

Вказує на те, що відповідач ОСОБА_2 перебуває на пенсійному обліку в Управлінні ПФУ в Личаківському районі м. Львова і пенсія їй виплачується згідно Закону України «Про державну службу». У зв'язку із зміною розміру заробітної плати, на підставі довідки від 25.03.2008 р. наданої ДПІ у м. Львові, було проведено перерахунок пенсії починаючи з 01.02.2008 р., виходячи із загального заробітку 3 260 грн. 34 коп.

Однак, 18.06.2009 р., відповідач ДПІ у Личаківському районі м. Львові звернулась до позивача з листом про призупинення виплати пенсій державним службовцям по раніше виданих довідках у зв'язку з тим, що Міністерством праці соціальної політики України не опрацьоване питання щодо врегулювання і вдосконалення механізму розмірів заробітку для обчислення пенсії відповідно до вищевказаного Закону і було надано нову довідку від 18.06.2009 р. для перерахунку пенсії з 01.02.2008р., згідно з якою, слід виходити із загального заробітку в сумі 2 921,36 грн. На вказані обставини суд першої інстанції належної уваги не звернув. Крім того, не враховано, що позивачу стало відомо про обставини з приводу яких заявлено позов ще у 2009 році, про що свідчить лист від 18.06.2009 року, то останнім пропущено строк позовної давності, що згідно вимог ст. 261 ЦК України є самостійною підставою для відмови у позові. Просить рішення суду в частині задоволення вимог скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Учасники процесу в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили та з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертались, належно повідомлені про розгляд справи за апеляційною скаргою, про що до справи долучено розписки про отримання сторонами судових повісток відповідно 10-го та 11.06.2015 року. За таких обставин розгляд справи відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності цих осіб.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам повністю не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та безспірно встановлено судом першої інстанції відповідач ОСОБА_2 перебуває на пенсійному обліку в Управлінні ПФУ в Личаківському районі м. Львова та отримує пенсію згідно із Законом України «Про державну службу».

У звязку із зміною розміру заробітної плати працюючим державним службовцям ДПІ у м. Львові видало ОСОБА_2 довідку № 5818/05 від 25.03.2008р. (а.с.6), відповідно до якої, розмір заробітної плати для проведення перерахунку раніше призначеної пенсії становить 3 260, 34 грн. Вказану довідку ОСОБА_2 подала до пенсійного органу, позивача у справі, який, у відповідності до ст.37-1 Закону України «Про державну службу», з 01.02.2008 р. здійснив перерахунок раніше призначеної ОСОБА_2 пенсії.

В той же час, відповідно до листа ДПІ м. Львова від 18.06.2009 р., який адресовано позивачу, для проведення перерахунку пенсії з 01.02.2008р., пенсійному фонду було направлено нову довідку, відповідно до якої, для проведення такого перерахунку з 01.02.2008 р., до уваги слід брати розмір заробітної плати, який становить 2921,36 грн.

Згідно розрахунку, в зв»язку з цим сума надмірно виплачених сум внаслідок подання первинної довідки про заробітну плату за період з 02.2008р. по 06.2009р. в сумі 3 260 гр. 34 коп ., сума надмірно виплачених ОСОБА_4 коштів на оплату пенсії становить 4 898, 21 грн.

Звертаючись з позовом про стягнення коштів зі Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Львові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів, яка видала ОСОБА_2 довідку та ОСОБА_2, позивач посилався на положення ст.101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до частини 2 якої підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її та просив солідарно стягнути з відповідачів надміру переплачені кошти.

Вказана вимога позивача не узгоджується із долученими позивачем до позову документами. Зокрема, рішенням комісії з призначення пенсії при управлінні Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова від 22.12.2009 року за наслідками розгляду матеріалів пенсійної справи ОСОБА_2, встановлено, що за період з 01.02.2008 року по 30.06.2009р. року виникла переплата пенсії в сумі 4 898 гнр. 21 коп. Комісія вирішила переплату державних коштів з ОСОБА_2 не утримувати, оскільки у виникненні переплати вини пенсіонера немає. / а.с. 11/

У відповідності до ст. 541 ЦК України солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання.

На вказану норму суд першої інстанції уваги не звернув .

Аналіз спірних правовідносин та встановлених обставин дає підстави для твердження відсутності солідарного обовязку відповідачів, а тому вимога позивача до ДПІ у Личаківському районі не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У відповідності до вимог ч.3 ст. 303 ЦПК України - апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов»язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частиною 1 ст.310 ЦПК України передбачено, що рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

А відтак, рішення суду в частині відмови у задоволені вимог позивачу до ДПІ у Личаківському районі м. Львова підлягає до скасування із закриттям провадження у цій частині вимог.

Враховуючи ту обставину, що рішення суду в частині відмови у задоволенні позову до ОСОБА_2 не оскаржується, то колегія суддів в цій частині рішення не переглядає.

Керуючись ст.ст. 303, 305, п. 4 ч. 1 ст. 307, ст. 310, п.3 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 313, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Львові міжрегіонального Головного управління міндоходів задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 1 квітня 2015 року в частині задоволення позовних вимог та стягнення з спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Львові міжрегіонального Головного управління мін доходів на користь Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова надміру виплачених коштів в розмірі 4 972 грн. 84 коп. скасувати та в цій частині провадження у справі закрити.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді