Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/741/14-ц Головуючий у 1-й інст. Корбут В.І.
Категорія 27 Доповідач Якухно О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частини)

08 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Якухно О.М.

суддів Коломієць О.С., Зарицької Г.В.

з участю секретаря

судового засідання Добровольської Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 31 березня 2015 року, -

встановила:

У лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (надалі - ПАТ "Дельта Банк") звернулось з вказаним позовом, в якому просило стягнути на його користь з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 172/ФКВ-07 від 06.09.2007 року у розмірі 56 007,29 грн., а також стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати. Зазначало, що 06.09.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" (надалі - ТОВ "Укрпромбанк") та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 172/ФКВ-07. 30.06.2010 року між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Український промисловий банк" укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ "Українського промислового банку" на користь ПАТ "Дельта Банк". Згідно п.4.1. зазначеного договору було передано право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. В свою чергу, ОСОБА_2 не виконала взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № 172/ФКВ-07 від 06.09.2007 року, заборгувавши банку вказану вище суму, включаючи нараховані відсотки та комісію.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 31 березня 2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №172/ФКВ-07 від 06.09.2007 року.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ПАТ "Дельта Банк" подано апеляційну скаргу, в якій вони просять скасувати рішення суду та ухвалити нове - про стягнення заборгованості у солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3. На підтвердження своїх доводів посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, зазначає, що судом не взято до уваги наявні в матеріалах справи докази щодо розміру заборгованості ОСОБА_2 та проігноровано акт звірки №1 між ТОВ «Укрпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк», відповідно до Договору про передачу активів від 02.07.2010 року, яким чітко визначено розмір заборгованості боржника переданої на баланс ПАТ «Дельта Банк».

Представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги та пояснив, що відповідач мала заборгованість перед ТОВ «Укрпромбанк» на час передачі прав вимоги і не сплачувала заборгованість ПАТ «Дельта Банк».

Представник відповідача заперечує у задоволенні скарги і пояснив, що відповідач будь-яких повідомлень від банків про дострокове повернення кредиту не отримувала і заборгованості не мала, однак квитанцій про сплату не зберегла. Сплачувати кредит не могла, оскільки в липні 2010 року їй працівник ТОВ «Укрпромбанк» відмовив у прийнятті платежу і сказав звертатися до ПАТ «Дельта Банк», але останньому вона не сплачувала за відсутності від них вимоги. Про застосування строку позовної давності не заявляла.

Розглянувши справу в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення скарги.

Така, відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що між сторонами існують договірні відносини, однак позивач не довів наявність заборгованості по кредиту на момент передачі прав вимоги та перехід права цієї вимоги в розмірі 4968,51 долар США, на які в подальшому нараховані проценти та комісія.

Колегія суддів частково погоджується із зазначеним висновком суду, виходячи з наступного.

Згідно із ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.516 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ч.2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором застосовуються положення норм про позику.

Так, ч.2 ст.1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з ростроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Судом встановлено, що між ТОВ "Укрпромбанк" та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 172/ФКВ-07 від 06.09.2007 року (далі - Договір), за яким відповідач отримала кошти в сумі 8917 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,2 % річних, комісії за надання Кредиту - 1% річних від суми кредиту, визначеної в п.1.1 цього Договору, та комісії за управління Кредитом в розмірі 0,1% від суми Кредиту, визначеної у п.1.1 цього Договору (а.с.5-11).

Згідно п.1.3 Договору кредит виданий строком до 05 вересня 2011 року.

30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ «Дельтабанк» та Національним банком України укладено договір про передачу активів та Кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь Дельтабанку (а.с.47-58), яким урегульовано питання передачі Активів Укрпромбанку, а також відступлення Прав Вимоги, які входять до складу Активів Укрпромбанку, на користь переможця конкурсу - Дельта Банку (п.2.1 цього договору).

Згідно п.4.8. договору про передачу активів Дельта Банк та Укрпромбанк зобов'язані письмово повідомити Боржників про передачу Укрпромбанком Дельта Банку відповідних Прав Вимоги шляхом направлення їм спільного повідомлення за формою, узгодженою Дельта Банком та Укрпромбанком в усіх істотних аспектах впродовж 5 робочих днів з дати укладення цього Договору. Повідомлення, вказані в п.4.8.1 цього Договору, направляються рекомендованими листами з повідомленням про вручення або цінними листами з описом вкладення.

За змістом договору до позивача перейшло право вимоги за Кредитними та Забезпечувальними Договорами і згідно додатку № 2 до нього (а.с.20) позивачу передано кредитне зобов'язання ОСОБА_2, який не виконаний станом на 30.06.2010 року на суму 6142,32 долари США.

Суд першої інстанції вважав, що наданих позивачем доказів недостатньо для встановлення наявності заборгованості ОСОБА_2 станом на 01.07.2010 року, а тому відсутні підстави і для стягнення заборгованості, однак, колегія суддів вважає, що даний висновок зроблено без повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень та з порушенням норм матеріального і процесуального права, передбачених ст.213 ЦПК України.

Так, доводи відповідача щодо прострочення кредитора не можуть бути прийняті до уваги.

Згідно із ч.2 ст.516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За положеннями ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Відповідно до ст.613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу, зокрема у разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора (ч.4 ст.613 ЦК України).

Таким чином, за змістом зазначених норм права, відсутність відомостей про нового кредитора надає боржнику право виконати зобов'язання на адресу первинного кредитора, а не позбавляє його обов'язку виконати зобов'язання.

Крім того, прострочення кредитора звільняє боржника від виконання зобов'язання на час прострочення тільки у тому випадку коли кредитор відмовився від прийняття виконання зобов'язань або коли відсутність відомостей про нового кредитора позбавила боржника можливості виконати зобов'язання також на адресу первинного кредитора.

Отже, відсутність відомостей про нового кредитора не позбавляла права боржника виконати зобов'язання первинному кредитору і тільки при його відмові прийняти виконання зобов'язання могла настати прострочення кредитора.

При цьому, колегія суддів враховує норми ст.537 ЦПК України, згідно якої боржник має право виконати свій обов'язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори у разі:

1) відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов'язання;

2) ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку;

3) відсутності представника недієздатного кредитора.

Неповідомлення про заміну кредитора тягне наслідки для боржника лише у вигляді виконання зобов'язання не новому, а колишньому кредитору.

За даними ЄДР ТОВ «Укрпромбанк» до даного часу не ліквідоване.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 своєчасно не проводила погашення заборгованості ні ТОВ «Укрпромбанк», а ні ПАТ «Дельта Банк».

Так, згідно п.2.4 та 2.6 Договору позичальник повинна сплачувати щомісячно тіло кредиту у розмірі 185,77 доларів США, а також додатково проценти за його користування від суми фактичної заборгованості по кредиту.

Згідно вимоги про дострокове повне виконання зобов'язання від 10.11.2009 року (а.с.82) станом на 10.11.2009 року заборгованість ОСОБА_2 по простроченому кредиту становила 2227,2 долари США, по простроченим процентам в сумі 138,01 долар США та простроченою комісією в сумі 517,38 грн..

Відповідач заперечує її отримання, а тому колегія суддів приходить до висновку, що остання не може вважатися вимогою про дострокове повернення кредиту, оскільки доказів про отримання її позичальником у відповідності до вимог п.4.2.5 Договору позивачем не надано, а тому дата повернення кредиту залишилася незмінною.

З розрахунку заборгованості за договором кредиту (а.с.69) станом на 01.07.2010 року сума заборгованості по тілу кредиту з урахуванням наступних платежів становила 4968,51 долар США. Отже, виходячи із розміру обов'язкового платежу та закінченням 33 місяців з дня отримання кредиту по 01.07.2010 року позичальник повинна була сплатити 6130,41 долар США тіла кредиту і залишок становив би 2786,59 долар США, але заборгованість ОСОБА_2 по тілу кредиту на час передачі прав становила 2181,92 долари США (4968,51-2786,59), що складає більше 11 місяців (2181,92:185,77) і підтверджує доводи позивача про прострочення сплати кредиту попередньому кредитору (а.с.148).

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів про сплату коштів у квітні 2010 року в сумі 25000 грн. позивач не надала, як і доказів про те, що такий платіж у разі його внесення не був врахований, і що їй було відмовлено у прийнятті платежів первісним кредитором після 01.07.2010 року або неможливість перерахування їх через іншу банківську установу, внесення на депозит нотаріуса, а також про вчинення нею дій до їх сплати, як і доказів про своєчасну сплату за зобов'язанням та відсутність заборгованості.

Підтвердженням врахування всіх платежів є часткове зменшення розміру заборгованості як по тілу кредиту так і по процентам у період з 10.11.2009 року по 01.07.2010 року.

За таких обставин доводи відповідача щодо прострочення кредитора не відповідають нормам матеріального права, а тому не можуть бути підставою для відмови у задоволенні вимог.

Посилання відповідача на невідповідність у Додатку № 1 до кредитного Договору (а.с.10) дати та номеру основного Договору не спростовує доводів позивача, оскільки зазначена помилка є технічною з огляду на правильні реквізити у самій назві договору.

Із наведеного вбачається, що заборгованість за кредитним Договором існувала станом на 30.06.2010 року та виникла значно раніше зазначеної дати. Вимога про дострокове повернення боргу ПАТ «Дельтабанк» не заявлялася.

Розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору про нарахування 10,2 % на залишок заборгованості, а тому заборгованість станом на 22.01.2014 року становила 4968,51 долар США по тілу кредиту (по курсу НБУ -39713,3 грн.), 1953,77 долар США по процентам (по курсу НБУ 15228,1 грн.) та 1065,89 грн. комісії.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (п.1 ч.2 ст.258 ЦК України).

За змістом ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення.

По щомісячних платежах строк позовної давності обраховується по кожному платежу окремо.

Відповідачем та її представником така заява не подавалася, а тому застосування строків позовної давності є неможливим.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості у національній валюті по курсу Національного банку України станом на 22.01.2014 року.

З урахуванням курсу долара США на час розгляду справи більше ніж 20 грн. за 1 долар США, сума заборгованості у національній валюті є більшою, ніж заявлено у позові, однак, враховуючи вимоги ст.ст.11 та 303 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе задовольнити позов в межах заявлених вимог.

З цих же підстав не може бути задоволена вимога, викладена у апеляційній скарзі, про солідарне стягнення заборгованості з відповідача та ОСОБА_3, оскільки остання не брала участі у розгляді справи і такої вимоги позивачем у суді першої інстанції не заявлялося.

Правильно встановивши правовідносини, що існують між сторонами, суду першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням - нового про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.209, 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" задовольнити частково.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 31 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове - про задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором № 172/ФКВ-07 від 06.09.2007 року станом на 22.01.2014 року в сумі 56007,29 грн., з яких тіло кредиту в сумі 39713,30 грн., заборгованість за процентами в сумі 15228,10 грн. та комісія за управління кредитом в сумі 1065,89 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" судові витрати в сумі 560,07 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: