У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Собіна І.М., Оніпко О.В.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дубенського міськрайонного суду від 22 липня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 22 липня 2015 року заяву ОСОБА_2 задоволено: поновлено строк пред'явлення виконавчого листа у справі №1705/3445/2012 до примусового виконання рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 17 грудня 2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 6 431 грн. компенсації за відступлення від рівності часток розділеного майна.

У поданій на ухвалу суду апеляційній скарзі ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 покликався на її незаконність та необґрунтованість через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

Посилаючись на вимоги ст.ст. 22, 24 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 371 ЦПК України, вказував, що ОСОБА_2 було пропущено строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання без поважних причин. В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що стягувач з 14 листопада по травень 2015 року змушена була займатися доглядом худоби і птиці, яка залишилась після смерті матері. Зазначав, що її мати померла 13 листопада 2014 року, тобто за 1 місяць та 4 дні до закінчення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, однак ОСОБА_2 у своїй заяві та в судовому засіданні не навела, що перешкоджало їй подати виконавчий лист протягом 11-ти місяців, тобто в період з 17 грудня 2013 року по 13 листопада 2014 року.

З цих підстав просив ухвалу Дубенського міськрйонного суду від 22 липня 2015 року скасувати та ухвалити нову, якою відмовити заявнику в задоволенні заяви.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи ОСОБА_1, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання, суд першої інстанції керувався положеннями ч.1 ст. 371 ЦПК України та виходив з того, що строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання був пропущений з поважних причин.

Проте колегія суддів не може погодитися з таким висновком.

Як убачається, 17 грудня 2013 року Дубенським міськрайонним судом видано стягувачу виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 6 431 гривень компенсації за відступлення від рівності часток.

Строк предявлення виконавчого документа до виконання визначено до 17 грудня 2014 року (а.с. 3-3, зв.). У визначений виконавчим листом час стягувач не скористалася своїм правом на звернення рішення суду до виконання, пропустивши таким чином встановлений річний строк для предявлення виконавчого листа до виконання.

Вважаючи, що зазначений строк пропущено з поважних причин, ОСОБА_2 у травні 2015 року звернулася до суду з вимогою поновити його.

Обґрунтовуючи її, зазначала про те, що пропущення строку предявлення виконавчого листа до виконання обумовлено смертю 13 листопада 2014 року матері, яка мешкала в іншому населеному пункті, організацією її похорон, проведенням поминок за християнською традицією до дев'яти та сорока днів після поховання, а згодом включно до травня 2015 року вимушеністю доглядати за господарством, що залишилося після її смерті.

Частиною першою ст. 371 ЦПК України встановлено, що стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Поновлення стягувачу строку пред'явлення виконавчого документа до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання передбачено і ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження".

Під "поважними причинами" Сучасний тлумачний словник української мови (Видавничий дім "Школа", 2011; стор. 687) розуміє поняття: "Котрий має неабияке значення і заслуговує особливої уваги внаслідок своєї важливості, значущості і т. ін..; який може бути взятий до уваги; достатній для виправдання чого-небудь".

Між тим, суд першої інстанції належним чином не з'ясував, які саме об'єктивні та непереборні обставини насправді створювали ОСОБА_2 перешкоди своєчасно звернутися до органів державної виконавчої служби, а тому зробив хибний висновок про задоволення заяви.

Колегією суддів встановлено, що наведені нею в заяві і підтримані в судовому засіданні обставини не містять обґрунтованих підстав для визнання їх поважними причинами пропущення строку предявлення виконавчого листа до виконання, оскільки не перешкоджали своєчасному зверненню рішення суду до виконання.

Належних і допустимих доказів на обґрунтування обставин, які унеможливлювали би право стягувача пред'явити у строк до 17 грудня 2014 року виконавчий документ до виконання, ОСОБА_2 надано не було, а судом їх не було здобуто.

Відповідно до п. 2 ст. 312 ЦПК України підставою для скасування оскаржуваної ухвали і постановлення апеляційним судом своєї ухвали про відмову ОСОБА_2 у задоволенні заяви є порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дубенського міськрайонного суду від 22 липня 2015 року скасувати.

ОСОБА_2 відмовити у задоволенні заяви до ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого листа до виконання.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: