Справа № 161/4367/15-ц
Провадження № 2/161/1976/15
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді - Пушкарчук В.П.,

при секретарі Акайомовій Т.В.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, вказавши на ті обставини, що з 03.09.2004 року з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі.

За час перебування в шлюбі сторони придбали рухоме і нерухоме майно, а також було витрачено кошти на будівельні матеріали і ремонтні роботи.

Під час шлюбу сторонами почергово було придбано і продано рухоме майно: автомобілі Хюндай, ГАЗ-24, Опель-Кадет, Форд-Скорпіо. Де на даний час останній придбаний автомобіль позивачу не відомо.

У 2008 році подружжя купило новий гараж.

До шлюбу позивачу належала дачна земельна ділянка, на якій згодом було побудовано дачний будинок, і який позивач у 2008 році подарував відповідачу.

На ремонт і реконструкцію квартири, у якій проживали з відповідачем, було витрачено відповідно 50 000 грн. і 40 000 грн.

Крім того подружжям ОСОБА_2 було придбано меблі, побутову техніку, посуд.

Вартість придбаного майна і витрат на ремонт позивач оцінив у 251 500 грн.

Просив виділити відповідачу все майно та стянути в його користь з відповідача 125 750 грн. грошової компенсації за ? частину вартості всього спільного сумісного майна, судові витрати поділити між сторонами порівну.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві. Додатково пояснив, що гараж є його власністю.

ОСОБА_2, визнавши позов частково, пояснила, що частина речей, які зазначив позивач, є власністю її сина ОСОБА_4 Майже усі речі, які були придбані разом з позивачем у шлюбі, а саме: холодильник, металеві профілі, телевізор, водяний насос, електрокосарку, бензопилу, газову плиту, кухонний стіл та 4 стільці, останній уже забрав.

Коштів на повернення вартості душової кабіни в сумі 4500 грн. та вартості дивана-малютки 2500 грн. у відповідача немає, а тому вона просить виділити їх позивачу.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши документи справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Згідно ст. 21 СК України шлюб є дійсним при укладенні (реєстрації) його в органах державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною 3 ст. 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із зазначеною нормою при вирішенні питання про визнання майна подружжя їх спільною сумісною чи особистою приватною власністю з'ясуванню підлягають як підстави й час набуття такого майна, так і джерела його придбання.

Відповідно до п. 29 Постанови Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що згідно положень ст.ст. 57, 61 СК, ст. 52 ЦК майно приватного підприємця чи фізичної особи-підприємця не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.09.2004 року по квітень 2015 року. Пдружжям ОСОБА_2 придбано ряд рухомого майна.

В судовому засіданні сторонами погоджено, що ними придбано рухоме майно і його вартість на час розгляду справи в суді, а саме:

холодильник Снайге вартістю 1600 грн., металевий профіль - 2048 грн., телевізор Самсунг - 1500 грн., водяний насос - 2100 грн., електрокосарка - 500 грн., бензопила -800 грн., газова плита «Кайзер» - 3000 грн., стіл кухонний та 4 стільці - 1700 грн., душова кабіна - 4500 грн., диван - малютка - 2500 грн., кухонний гарнітур з мийкою і витяжкою «Паула» - 2000 грн., пральна машинка «Кайзер» - 3000 грн., всього на суму 26 380 грн.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

А тому саме зазначене майно підлягає до поділу між сторонами.

Позивачем не доведено і судом не здобуто жодних доказів, що на час розподілу майна подружжя є в наявності мікрохвильова піч і телефон «Панасонік», доказів про наявність гаража дачного будинку і їх власника, а тому суд прийшов до висновку про виключення їх з поділу.

Проаналізувавши вищенаведене в сукупності, суд прийшов до висновку, що саме майно: холодильник Снайге вартістю 1600 грн., металевий профіль 2048 грн., телевізор Самсунг - 1500 грн., водяний насос - 2100 грн., електрокосарка - 500 грн., бензопила - 800 грн., газова плита «Кайзер» - 3000 грн., стіл кухонний та 4 стільці - 1700 грн., душова кабіна - 4500 грн., диван-малютка - 2500 грн., кухонний гарнітур з мийкою і витяжкою «Паула» - 2000 грн., пральна машинка «Кайзер» - 3000 грн., на загальну суму 26 380 грн. є власністю подружжя ОСОБА_2 і підлягає поділу згідно положень СК України, оскільки позивачем не доведено з достовірністю, що саме автомобілі були продані без його відома і використані відповідачем кошти на власні потреби чи потреби сина. Сторони також ствердили, що гараж належить на праві приватної власності позивачу, однак правовстановлюючі документи на нього відсутні, а дачний будинок у 2008 році позивач подарував відповідачу.

Враховуючи думку сторін, дійсні обставин справи суд прийшов до висновку, що з рухомого майна позивачу слід виділити:

холодильник Снайге вартістю 1600 грн., металевий профіль - 2048 грн., телевізор Самсунг - 1500 грн., водяний насос - 2100 грн., електрокосарку - 500 грн., бензопилу -800 грн., газову плиту «Кайзер» - 3000 грн., стіл кухонний та 4 стільці - 1700 грн., всього на загальну суму 13 380 грн.;

відповідачу виділити: душову кабіну - вартістю 4500 грн., диван - малютку - 2500 грн., кухонний гарнітур з мийкою і витяжкою «Паула» - 2000 грн., пральну машинку «Кайзер» - 3000 грн., всього на загальну суму 13 000 грн., оскільки душова кабіна вмонтована у квартирі відповідача і диван-малютку також використовує відповідач, то ці речі слід залишити відповідачу.

На стягненні компенсації у різниці вартості майна від ідеальної долі відповідач не наполягає.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати слід стягнути з відповідача в користь позивача, а саме: 243, 60 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58 60, 83, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 60, 70, 71 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Виділити із спільного майна подружжя:

ОСОБА_1:

холодильник Снайге вартістю 1600 грн., металевий профіль - 2048 грн., телевізор Самсунг - 1500 грн., водяний насос - 2100 грн., електрокосарку - 500 грн., бензопилу -800 грн., газову плиту «Кайзер» - 3000 грн., стіл кухонний та 4 стільці - 1700 грн., всього на загальну суму 13 380 грн.;

ОСОБА_2:

душову кабіну вартістю 4500 грн., диван-малютку - 2500 грн., кухонний гарнітур з мийкою і витяжкою «Паула» - 2000 грн., пральну машинку «Кайзер» - 3000 грн., всього на загальну суму 13 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. судових витрат.

Узадоволенні інших позовних вимог відмовити із-за безпідставності.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду В.П. Пушкарчук