У Х В А Л А

27 травня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів: Григор'євої Л.І.,

Лященко Н.П., Сеніна Ю.Л. -,

розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальне агентство «Про-Фарма» про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальне агентство «Про-Фарма» про скасування наказу, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановила:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 3 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2014 року, позов ОСОБА_3 задоволено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2015 року касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальне агентство «Про-Фарма» відхилено, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 3 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2014 року залишено без змін.

У квітні 2015 року до Верховного Суду України надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальне агентство «Про-Фарма» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2015 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статті 32, пункту 4 статті 40, КЗпП України, Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій, затверджене наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України від 28 червня 1993 року № 43 та норм процесуального права - частини 1 статті 335, частини 2 ст. 338 ЦПК України.

Для прикладу наявності зазначених підстав товариство з обмеженою відповідальністю «Універсальне агентство «Про-Фарма» посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 лютого 2013 року та від 7 вересня 2011 року і ухвали Верховного Суду України від 20 грудня 2006 року та від 2 червня 2010 року, в яких на його думку, зазначені норми права застосовані по-іншому.

У судовому рішенні у справі, про перегляд якої подано заяву, касаційний суд, залишаючи без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовних вимог ОСОБА_3, виходив з того, що позивач був відсутній за місцем роботи з поважних причин, тому його звільнення за пунктом 4 статті 40 КЗпП України не відповідає вимогам трудового законодавства. Крім того суд вважав, що за цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі, як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин або сумарно протягом робочого дня без поважних причин, в той час як ОСОБА_3 був відсутній на роботі три години протягом двох робочих днів.

У той самий час, у наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 лютого 2013 року та від 7 вересня 2011 року і ухвал Верховного Суду України від 20 грудня 2006 року та від 2 червня 2010 року судами встановлено факт відсутності працівника на роботі протягом всього робочого дня, що не свідчить про ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні даної справи судом; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Із огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що наведені у заяві товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальне агентство «Про-Фарма» доводи не вказують на неоднакове застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі, а тому в допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальне агентство «Про-Фарма» про скасування наказу, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Л.І. Григор'єва

Н.П. Лященко

Ю.Л. Сенін