Справа № 466/1134/09 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/783/489/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Монастирецького Д.І., Шеремети Н.О.,

секретаря - Матяш С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02 червня 2009 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ЛТД «ТЕМПО» до ОСОБА_2, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу приміщень та скасування реєстрації права власності,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 02 червня 2009 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 01 жовтня 2009 року, позов ОСОБА_5 ЛТД «Темпо» до ОСОБА_2, ОКП ЛОР «БТІтаЕО» за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу приміщень та скасування реєстрації права власності, задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, що знаходяться по вул.Брюховицькій, 35 у м. Львові, укладений між ОСОБА_5 ЛТД «Темпо» та ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 29 грудня 2003 року, а також зобовязано ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на нежитлові приміщення, позначені у технічному плані літерами «Е-2» площею 696,3 кв.м., «Е2-1» площею 18,6 кв.м., «Ж-1» площею 10,9 кв.м., «Ж-1» загальною площею 725,8 кв.м., що розташовані по вул. Брюховицькій, 35 м. Львові.

Ухвалою Верховного суду України від 05 березня 2010 року залишено без змін рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 02 червня 2009 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 01 жовтня 2009 року.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 02 червня 2009 року по справі № 466/1134/2009 оскаржило ПАТ «КБ«Надра».

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом без залучення їх до участі в справі вирішено питання про їх права та обов»язки, а відтак оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, відповідно є незаконним, необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що суд не врахував той факт, що 09.02.2004 року між ПАТ «КБ «Надра» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 було укладено кредитний договір про надання кредитних коштів. 10 лютого 2004 року з метою забезпечення виконання зобовязання за даним кредитним договором між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки нежитлових приміщень загальною площею 725,8 кв.м., що розташовані по вул. Брюховицькій, 35 м.Львові, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 Таким чином, на момент звернення до суду з позовною заявою про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, нежитлові приміщення, позначені у технічному плані літерами «Е-2» площею 696,3 кв.м., «Е2-1» площею 18,6 кв.м., «Ж-1» площею 10,9 кв.м., «Ж-1» загальною площею 725,8 кв.м., що розташовані по вул.Брюховицькій, 35 м.Львові перебували в іпотеці банку, а відтак, було порушено право банку.

Також звертає увагу на те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та пропущено строк позовної давності.

Просить рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02 червня 2009 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Учасники судового процесу в судове засідання не зявилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень. Тому розгляд справи, відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з правильністю висновків суду першої інстанції, оскільки вони зроблені на підставі правильного встановлення існуючих правовідносин між сторонами, а доводи апеляційної скарги правильності оскаржуваного рішення не спростовують. До такого висновку колегія суддів дійшла з врахуванням наступних обставин.

За приписами ч.1 ст. 303 ЦПК України, Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 роз»яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до положень ст.ст.11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Згідно із ст.ст.3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Способи захисту субєктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів закріплений в ст. 16 ЦК України.

На підставі ст.ст.10,60,61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст.ст.57,64 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які що мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилами ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Встановлено, що позивач ОСОБА_5 ЛТД «ТЕМПО» є юридичною особою, яка здійснює свою діяльність на підставі статуту, зареєстрованого 13 грудня 1994 року та Установчого договору, укладеного 04 грудня 1994 року між ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_2

Директором ОСОБА_5 ЛТД «ТЕМПО» після його створення було призначено ОСОБА_2, що пітверджується протоколом № 1 засідання зборів засновників ОСОБА_5 ЛТД «ТЕМПО» від 03.10.1994 року та наказом ОСОБА_5 ЛТД «ТЕМПО» №1 від 30.01.1995 року.

Згідно укладеного між ОСОБА_5 «Львівфанпромторг» та ОСОБА_5 ЛТД «ТЕМПО» договору 05 червня 1997 року позивач з метою використання в господарській діяльності придбав об»єкти нерухомого майна, загальною площею 725.8 кв.м., що включають склад ВРІІ (виробничо-робітничого постачання) площею 696.3 кв.м., котельню площею 18.6 кв.м., склад площею 10,9 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Брюховицька, 35. Вказані приміщення були передані ОСОБА_5 «Львівфанпромторг» та прийняті ОСОБА_5 ЛТД «ТЕМПО» по акту приймання-передачі від 27 червня 1997 року.

Право колективної власності ОСОБА_5 ЛТД «ТЕМПО» на зазначені об'єкти нерухомого майна було зареєстроване ЛОДК «БТ1 та ЕО» 26.12.2000 року.

29 грудня 2003 року між ОСОБА_5 ЛТД «ТЕМПО» та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу приміщень, згідно якого продавець продав, а покупець купив нежитлові будівлі позначені у технічному плані літерами «Е-2» площею 696,3 кв.м., «Е2-1» площею 18.6 кв.м., «Ж- 1», площею 10.9 кв.м., «Ж-1», що розташовані по вул.Брюховицькій. 35 в м. Львові. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального ОСОБА_3

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 02 червня 2009 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 01 жовтня 2009 року, цей договір визнано недійсним, а також зобовязано ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на нежитлові приміщення, позначені у технічному плані літерами «Е-2» площею 696,3 кв.м., «Е2-1» площею 18,6 кв.м., «Ж-1» площею 10,9 кв.м., «Ж-1» загальною площею 725,8 кв.м., що розташовані по вул. Брюховицькій, 35 м. Львові.

Ухвалою Верховного суду України від 05 березня 2010 року залишено без змін рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02 червня 2009 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 01 жовтня 2009 року.

В той же час встановлено, що 09 лютого 2004 року між субєктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_6 та ПАТ «КБ «Надра» було укладено кредитний договір № 24/2004, згідно п.1.1. якого Банк надає Позичальнику кредит в сумі 60000,00 доларів США терміном на 2 роки з 09.02.2004 року по 09.02.2006 року з можливим достроковим поверненням.

З метою забезпечення виконання зобовязання за даним кредитним договором, 10 лютого 2004 року між ПАТ «КБ «Надра» (Іпотекодержатель), субєктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_6 (Боржник) та ОСОБА_2 (Іпотекодавець) було укладено іпотечний договір (Іпотечний договір від 10.02.2004 року).

Відповідно до п.1.1. Іпотечного договору від 10.02.2004 року, Іпотекою за цим договором забезпечуються всі вимоги Іпотекодержателя, які випливають із Кредитного договору №24/2004 від 09.0.2.2014 року, укладеного між Іпотекодержателем та Боржником, відповідно до якого Іпотекодержатель, при виконанні Боржником певних його умов, надає кредит Боржнику в сумі 60000,00 доларів США зі сплатою відсоткової ставки в розмірі 14,5% річних за користування кредитом, на визначених Кредитним договором умовах з врахуванням змін та доповнень, якщо такі будуть прийняті, строком остаточного погашення 09 лютого 2006 року.

В п.1.3. зазначеного договору вказано, що в іпотеку передано нежитлові будівлі загальною площею 725,8 кв.м., які знаходяться по вул. Брюховицькій, 35 м. Львові.

Згідно з п.п.7.3 п.7 Іпотечного договору від 10 лютого 2004 року цей договір набуває чинності після його підписання сторонами з моменту нотаріального посвідчення і залишається чинним до повного виконання сторонами зобовязань за цим Договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється;

Відповідно до ч.1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов»язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до п. п. 4.2. п.4 Іпотечного договору від 10 лютого 2004 року іпотека припиняється у разі припинення зобовязань за Кредитним договором.

Апелянтом суду апеляційної інстанції подано кредитний договір № 24/2004 від 09.02.2004 року, додаткову угоду № 1 від14.01.2005 року до кредитного договору № 24/2004 від 09.02.2004 року, графік погашення заборгованості за кредитним договором № 24/2004 від 09.02.2004 року, іпотечний договір від 10 лютого 2004 року, договір №1 про внесення змін до договору іпотеки від 30.06.2005 року.

Як вбачається з цих документів строк остаточного погашення кредиту є 09 лютого 2006 року, тобто минув 9 років тому. Зміни в цій частині до договорів не вносились. В той же час, доказів наявності у субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_6 перед ПАТ «КБ «Надра» зобовязань (заборгованості) за кредитним договором №24/2004 від 09.02.2004 року апелянтом суду не надано. Не надано також доказів про неналежне виконання ним зобов»язань, а відтак і про будь-які вимоги апелянта до боржника, чи іпотекодавця щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, чи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апелянтом не надано доказів про те, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції у будь-який спосіб вирішено питання про їх права та обов»язки.

Безпідставним є також і покликання апелянта на необхідність розгляду даної справи в порядку господарського судочинства, оскільки договір купівлі-продажу нежитлових приміщень було укладено між фізичною особою ОСОБА_2 та юридичною особою ОСОБА_5 ЛТД «Темпо», а тому судом правомірно розглядалась справа в порядку цивільного судочинства, так як даний спір не є корпоративним.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» із змінами і доповненнями, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як вказано у рішенні Європейського суду з прав людини від 03.12.2003 р. у справі «Рябих проти Росії», принцип правової визначеності (певності) включає й дотримання принципу res judikata, тобто принципу остаточності судового рішення. Остання засада означає, що жодна сторона не має права ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише заради повторного судового розгляду і ухвалення нового рішення у справі.

Отже, апелянтом не надано суду апеляційної інстанції, а судом не здобуто доказів, які б вказували на те, що у субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_6 перед ПАТ «КБ «Надра» наявні зобовязання (заборгованість) за кредитним договором №24/2004 від 09.02.2004 року, а відтак що оскаржуваним рішенням порушено його права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстави для її задоволення та скасування рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 02 червня 2009 року відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п.1, 308, 313, 314 ч. 1 п. 1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02 червня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20-ти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Монастирецький Д.І.

ОСОБА_10