Справа № 364/312/14 Головуючий у І інстанції Моргун Г. Л.
Провадження № 22-ц/780/3040/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 22 25.06.2015
УХВАЛА

Іменем України

25 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Поліщука М.А.,

при секретарі: Бобку В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою фермерського господарства «Гайок» на рішення Володарського районного суду Київської області від 31 березня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Фермерського господарства «Гайок» про визнання договору оренди недійсним, та зустрічною позовною заявою Фермерського господарства «Гайок» до ОСОБА_2 про визнання договору оренди недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2014 року ОСОБА_2 звернулась з вищевказаним позовом, в якому вказувала, що їй належить земельна ділянка площею 4,075 га. 22.05.2013 року державним реєстратором державної реєстраційної служби Володарського РУЮ Київської області було зареєстровано договір оренди земельної ділянки від 22.01.2013 року, який нібито було укладено між ФГ «Гайок» та нею відносно належної йому земельної ділянки. Стверджувала, що договір оренди землі з ФГ «Гайок» вона не укладала та не підписувала, а в зазначеному договорі в графі «Орендодавець» та в акті прийомупередачі замість її підпису стоїть підпис іншої особи.

Просила суд визнати недійсним договір оренди землі між Фермерським господарством «Гайок» та ОСОБА_2, від 22.01.2013 року, який зареєстровано 25 травня 2013 року державним реєстратором державної реєстраційної служби Володарського районного управління юстиції Київської області (індексний номер витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 3928540) та скасувати його державну реєстрацію від 22.05.2013 року. Стягнути на його користь з ФГ «Гайок» судові витрати.

28.03.2014 року Фермерське господарство «Гайок» звернулось до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання договору оренди недійсним. Зазначало, що якщо ОСОБА_2 знала, що вона не підписувала договір оренди та не повідомила про це ФГ «Гайок», то це свідчить про те, що вона діяла з умислом та вчинила обманні дії шляхом навмисного замовчування обставин, при цьому отримувала орендну плату.

ФГ «Гайок» просило суд визнати недійсним Договір оренди землі між Фермерським господарством «Гайок» та ОСОБА_2 від 22.01.2013 року, який зареєстровано 22.05.2013 року Державною реєстраційною службою Володарського РУЮ як такий, що вчинений під впливом обману зі сторони ОСОБА_2 та скасувати його державну реєстрацію.

Рішенням Володарського районного суду Київської області від 31 березня 2015 року первісний позов ОСОБА_2 до Фермерського господарства «Гайок» про визнання договору оренди недійсним задоволено.

Визнано недійсним договір оренди землі між Фермерським господарством «Гайок» та ОСОБА_2, який зареєстровано 25.05.2013 року державним реєстратором державної реєстраційної служби Володарського районного управління юстиції Київської області відносно земельної ділянки з кадастровим номером :03:011:0038.

Скасовано державну реєстрацію договору оренди землі між Фермерським господарством «Гайок» та ОСОБА_2, який зареєстровано 25 травня 2013 року державним реєстратором державної реєстраційної служби Володарського районного управління юстиції Київської області відносно земельної ділянки з кадастровим номером :03:011:0038.

Стягнуто з ФГ «Гайок» на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі: 2960,00 грн. за проведення судової-почеркознавчої експертизи та 229,40 грн. судового збору. Всього 3189,40 грн. (три тисячі сто вісімдесят дев'ять гривень 40 коп.).

В задоволенні зустрічної позовної заяви Фермерського господарства «Гайок» до ОСОБА_2 про визнання договору оренди недійсним відмовлено за безпідставністю вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду, ФГ «Гайок» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а в задоволенні первісного позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Законним і обґрунтованим відповідно до ст. 213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 215 ЦПК України в мотивувальній частині рішення суд має зазначити встановлені судом обставини і визначити відповідно до них правовідносини, мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення, бере до уваги чи відхиляє докази, застосовує зазначені у рішенні нормативно-правові акти.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка загальною площею 4,075га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах Пархомівської сільської ради Володарського району Київської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії І-КВ № 055429 ( а.с.10).

Згідно висновку експертів за результатами судово-почеркознавчої експертизи від 26.01.2015 року № 14865/14866/14-32 (а.с.172-175) встановлено, що підписи від імені ОСОБА_2, що містяться: у розділі «Підпис сторін» в графі «Орендодавець» на четвертому аркуші у двох примірниках договору оренди землі від 22.01.2013, укладеному від імені ОСОБА_2 та Фермерського господарства «Гайок»; у рядку «підпис» в графі «Орендодавець» у двох примірниках акту прийому-передачі обєкта оренди (земельної ділянки) за договором оренди від 24.01.2013 року, складеному від імені ОСОБА_2 та Фермерського господарства «Гайок», виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи технічних засобів.

Підписи від імені ОСОБА_2, що містяться у розділі «Підписи сторін» в графі «Орендодавець» на четвертому аркуші у двох примірниках договору оренди землі від 22.01.2013, укладеному від імені ОСОБА_2 та Фермерського господарства «Гайок»; у рядку «підпис» в графі «Орендодавець» у двох примірниках акту прийому-передачі обєкта оренди (земельної ділянки) за договором оренди від 24.01.2013, складеному від імені ОСОБА_2 та Фермерського господарства «Гайок», виконані не ОСОБА_2, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_2 ( а.с. 170-178).

В ч.1 ст. 319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначає, що ніхто не може бути протиправно обмежений у здійсненні права власності.

Згідно ст.. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно ст.13 вказаного закону України договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За ст.16 - укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Ст. 17 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі.

Згідно ст. 18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Стаття 14 Закону України «Про оренду землі» визначає, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Форма Типового Договору оренди землі затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 року № 220.

При цьому підписи сторін є одним із обов'язкових реквізитів договору, які повинні засвідчувати вільне волевиявлення сторін на укладання договору на певних узгоджених між ними умовах.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити зазначеному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що спірні договори оренди землі не відповідали волі позивача ОСОБА_2 Відсутність підпису сторони у договорі власника земельної ділянки свідчить про відсутність його волі на укладання такого договору та є підставою для визнання договору недійсним за ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що фермерським господарством не доведено та не надано доказів, які б доводили, що діями ОСОБА_2 порушено їхні права.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги не знайшли підтвердження належними та допустимими доказами, як це передбачено ст.ст. 58,59 ЦПК України, а тому до задоволення не підлягають.

Доводи про невідповідність висновків суду обставинам справи безпідставні, так як апелянтом не наведено ніяких доказів на підтвердження передбачених законом обставин, що послужили б підставою для скасування рішення суду.

Обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу фермерського господарства «Гайок» - відхилити.

Рішення Володарського районного суду Київської області від 31 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді: