АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко І.Ю., Повєткіна В.В.

при секретарі: Левцунову І.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 грудня 2014 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього інваліда-дитинства, стягнення додаткових витрат на дитину, стягнення аліментів на утримання матері, яка доглядає за дитиною-інвалідом, -

В с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього інваліда дитинства, стягнення додаткових витрат на дитину, стягнення аліментів на утримання матері, яка доглядає за дитиною інвалідом(а.с.1-2).

Позивачка зазначала, що з відповідачем проживала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська у 2010 році. Від шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею, ОСОБА_2

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 червня 2010 року на користь ОСОБА_2 стягнуто з ОСОБА_3 аліменти у розмірі ? частині від всіх видів заробітку на утримання неповнолітнього ОСОБА_4

З часу ухвалення вказаного рішення відбулися значні зміни , а саме: з вересня 2012 року дитину визнано інвалідом дитинства, через що вона потребує постійного догляду, коштовного лікування, індивідуальних занять з психологом та логопедом. Пенсії на дитину та аліментів не вистачає, оскільки витрати на дитину на місяць складають 5500 грн.

Посилаючись на викладені обставини та вказуючи на те, що відповідач ухиляється від належного виконання свого обов'язку по утриманню дитини, позивачка просила:

1. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини заробітку(доходу) щомісячно, починаючи з моменту звернення з позовом до суду, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття ОСОБА_4, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5;

2. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину ОСОБА_4 у розмірі 400 грн. щомісячно, з проведенням відповідної індексації, починаючи з моменту звернення з позовом до суду до зміни стану здоров'я сина ОСОБА_4 або до його повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5;

3. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання у розмірі 400 грн. щомісячно, з проведенням відповідної індексації протягом всього часу проживання з дитиною інвалідом та опікування нею;

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 грудня 2014 року позов задоволено частково(а.с.16-18).

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини заробітку(доходу) щомісячно, починаючи з моменту звернення позивача до суду, а саме з 20 жовтня 2014 року, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Виданий Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська виконавчий лист №2-2078/10 про стягнення з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м.Дніпропетровська, який проживає: ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь матері ОСОБА_2 у розмірі ? частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 01.09.2009 року, відізвано.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог, ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити заявлений позов, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи та на порушення судом норм матеріального і процесуального права(а.с.30-37).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Статтею 60 ЦПК України визначено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

За положеннями ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

По справі встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 2008 року, який розірвано рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська у 2010 році. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з матір'ю(а.с.6, 9).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 червня 2010 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти у розмірі ? частині від всіх видів заробітку на утримання неповнолітнього ОСОБА_4(а.с.10).

Згідно висновку лікарсько-консультативної комісії «Дніпропетровської клінічної психіатричної лікарні ДОР» від 28 липня 2014 року №137, медичного висновку №29 від 30 липня 2014 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом дитинства та міг бути визнаний інвалідом з дитинства станом на 28 липня 2013 року(а.с.5-7).

Розглядаючи заявлений позов, суд прийшов до висновку про збільшення розміру аліментів, визначеного рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 червня 2010 року, та стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини заробітку(доходу) щомісячно.

Що стосується вимог ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину та на її, ОСОБА_2, утримання, то такі вимоги не грунтуються на матеріалах справи з огляду на наступне.

Так, згідно ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей, хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно(ч.ч.2, 3 ст.185 СК України).

В п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що до передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

Отже, розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Як видно із справи, ОСОБА_2 не надала у порядку, передбаченому ст.60 ЦПК України, відповідні докази фактично понесених конкретних додаткових витрат на дитину, та докази обґрунтування необхідності майбутніх витрат. При таких обставинах суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину.

Відповідно до ст.88 СК України, якщо один із подружжя у тому числі працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, ОСОБА_3 зазначив, що після демобілізації із зони АТО, де перебував в період з 09.06.2014 року по 03.11.2014 року, він продовжує працювати в ТОВ «Такт» волочильником та потребує фізичної та психологічної реабілітації в медичних установах з метою соціальної адаптації та поліпшення стану здоров'я. За 10 місяців 2014 року його середній заробіток складає 1809 грн., заборгованості по сплаті аліментів він не має та не заперечує проти визначеного судом розміру аліментів - 1/3 частини заробітку. Також ОСОБА_3 зазначив, що сплачувати додаткові витрати на дитину та витрати на ОСОБА_2 він неспроможен з наведених в запереченнях на апеляційну скаргу підстав, з урахуванням доданих до заперечень документів(а.с.63-76).

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції наведені ОСОБА_3 в запереченнях на апеляційну скаргу обставини, ОСОБА_2 не спростувала, факт спроможності надавати відповідачем матеріальну допомогу на її утримання, не довела.

Таким чином, висновки суду про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 не спростовані. Рішення суду в оскаржуваній частині відповідає обставинам справи та вимогам діючого законодавства, що регулює зазначені правовідносини, підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 грудня 2014 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-