Справа № 466/8720/14 Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н.Л.
Провадження № 22-ц/783/3511/15 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети Н.О.,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

за участю ОСОБА_3 - представника позивачки ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, представника ОСОБА_4, на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 12 березня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа - Публічне акціонерне товариство „Всеукраїнський Банк Розвитку" (в подальшому - „Банк"), у якому просила суд ухвалити рішення, яким встановити, що кредитний договір № ZXRO19521.51924.001, „укладений 23.08.2012 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_5", є фіктивний та визнати цей договір недійсним.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що 23.08.2012 року між нею та відповідачем було укладено кредитний договір №ZXRO19521.51924.001 (в подальшому - „Кредитний договір"). Оскільки в цьому договорі не вказано на підставі якої довіреності діяв ОСОБА_5, ставить під сумнів право відповідача на укладення Кредитного договору від імені Банку, а відтак, вважаючи його фіктивним, просила визнати цей договір недійсним (а.с. 6-7).

Оскаржуваним рішенням в задоволенні позову відмовлено (а.с. 33).

Дане рішення оскаржив представник позивачки ОСОБА_3

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що суд не спростував доводів позивача, та не встановив „правову позицію" і „правовий статус" Банку.

Стверджує, що суд долучив до матеріалів справи копію довіреності від 18.06.2012 року без огляду оригіналу цієї довіреності (а.с. 44-45).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивачки на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а частиною 2 ст. 295 ЦПК України - що в апеляційній скарзі мають бути зазначені в чому полягає незаконність і (або) необгрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необгрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обгрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції (п.п. 5 і 6).

Як стверджується матеріалами справи, Банк приймав участь у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову, в особі його (Банку) представника Качора С.Б.

В ході судового розгляду справи згаданий представник Банку позов заперечив та визнав, що відповідач ОСОБА_5 23.08.2012 року укладав Кредитний договір з позивачкою (копію якого самою позивачкою було долучено до поданого нею позову; а.с. 6-7) від імені саме Банку, як його представник на підставі довіреності № 183 від 18.06.2012 року, копію якої представником Банку було долучено до матеріалів справи.

За вище наведеного доводи апелянта щодо невстановлення судом „правової позиції" та „правового статусу" Банку є необгрунтованими і надуманими, а відтак до уваги прийматися не можуть.

Судом встановлено та безспірно стверджується матеріалами справи, що 23.08.2012 року позивачкою Кредитний договір було укладено саме з Банком, від імені якого на підставі довіреності виступав відповідач ОСОБА_5, а не з останнім, як фізичною особою, а відтак суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні її позовних вимог до ОСОБА_5 про визнання цього договору фіктивним та недійсним.

За вище наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків оскаржуваного рішення, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, представника ОСОБА_4, відхилити та залишити рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 12 березня 2015 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: