Єдиний унікальний номер 242/1253/15-ц Номер провадження 22-ц/775/159/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2015 року

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Космачевської Т. В.,

суддів: Будулуци М.С., Новікової Г.В.,

при секретарі: Баранові В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Артемівську Донецької області апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Селидові Донецької області на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 28 травня 2015 року по справі за позовом Селидівського міжрайонного прокурора в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Селидові Донецької області про зобовязання виплатити одноразову допомогу, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 28 травня 2015 року, позов Селидівського міжрайонного прокурора в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Селидові Донецької області про зобовязання виплатити одноразову допомогу задоволено.

Визнано право за неповнолітнім ОСОБА_1 на отримання одноразової допомоги в розмірі не меншому за пятирічну заробітну плату потерпілого ОСОБА_2

Зобовязано відповідача нарахувати та виплатити одноразову допомогу неповнолітньому ОСОБА_1 в розмірі не меншому за пятирічну заробітну плату потерпілого ОСОБА_2 відповідно до ч. 7 ст. 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

З вказаним рішенням не погодився відповідач - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Селидові Донецької області та подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення не відповідає фактичним обставинам справи, є необґрунтованим, та постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відповідно до ч. 7 ст. 34 Закону №1105-ХІV у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання розмір одноразової допомоги його сімї повинен бути не меншим за пятирічну заробітну плату потерпілого. Але неповнолітній ОСОБА_1 не є членом сімї потерпілого внаслідок нещасного випадку, тому що з довідок про склад сімї померлого ОСОБА_2 вбачається, що останній до дня своєї смерті мешкав один. Його син ОСОБА_1 мешкав за іншою адресою. На підставі цього апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Позивач в судове засідання апеляційного суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача надав заяву про слухання справи за його відсутністю.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим слухати справу за відсутністю позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що відповідно до акту №5 за формою Н-1 від 29.04.2014 року 20 березня 2015 року під час виконання трудових обовязків у третю зміну на ВП «шахта Україна» ДП «Селидіввугілля» загинув електрослюсар підземний ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО №752696 від 24.03.2014 року, виданого відділом ДРАЦС Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області (а.с. 8-15, 17).

Згідно свідоцтва про народження серії І-НО №435961 від 13.06.1997 року батьком неповнолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є померлий ОСОБА_2, про що у книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за №9 (а.с. 16).

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що відповідно до закону у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві право на одержання страхових виплат має неповнолітній син померлого ОСОБА_2 ОСОБА_1, посилаючись на вимоги статті 3 Сімейного кодексу України, тобто дитина належить до сімї своїх батьків і тоді, коли з ними спільно не проживає.

З такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд погоджується, оскільки вони відповідають вимогам норм матеріального та процесуального права та обставинам справи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» із змінами і доповненнями, завданнями страхування від нещасного випадку серед іншого є: … відшкодування шкоди, пов'язаної з втратою застрахованими особами заробітної плати або відповідної її частини під час виконання трудових обов'язків, надання їм соціальних послуг у зв'язку з ушкодженням здоров'я, а також у разі їх смерті здійснення страхових виплат непрацездатним членам їх сімей.

Згідно зі ст.ст. 14, 21 цього ж Закону нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть. У разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку:

1) своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні : …

б) одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого…

Коло осіб, які мають право на страхові виплати у разі смерті потерпілого, закріплено у ст. 33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Це непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами є:

1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років…

Таким чином, системний аналіз вищенаведених норм закону дає підстави апеляційному суду зробити висновок про те, що дитина померлого ОСОБА_2 ОСОБА_1 має право на отримання одноразової допомоги в розмірі не меншому за пятирічну заробітну плату потерпілого.

За таких обставин, посилання апелянта на відсутність підстав для такої виплати через наявність документів, що різняться між собою (довідки, які свідчать про те, що померлий мешкав один чи з неповнолітнім), є необґрунтованим, тому що відповідно до частини 2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Інші доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору є помилковими та не дають підстав для висновку про необґрунтованість ухваленого рішення, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, розглядаючи справу, суд першої інстанції повно, всебічно і об'єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав вірну правову оцінку, та дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог. Висновки суду ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам закону.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції при розгляді цієї справи вимог матеріального чи процесуального законів або неправильної оцінки досліджених по справі доказів, то підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення не має.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Селидові Донецької області - відхилити.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 28.05.2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Судді: