АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5234/15 Справа № 175/250/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шабанов А. М. Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.,

суддів - Колодяжної Н.Є., Лисичної Н.М.,

при секретарі - Самокиші О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2015 року по справі за позовом прокурора м.Дніпропетровська в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України в Дніпропетровській області до ОСОБА_2, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів», про визнання права державної власності та припинення права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року прокурор м. Дніпропетровська звернувся до суду в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України в Дніпропетровській області із зазначеним позовом, в якому просив визнати право власності за Державою Україна в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України в Дніпропетровській області бази відпочинку, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, та припинити право власності ОСОБА_2 на вказане майно, посилалися на те, що Регіональне відділення Фонду державного майна України у Дніпропетровській області позбавлено можливості зареєструвати право державної власності на вказану базу у зв'язку з відсутністю рішення суду щодо права власності на нерухоме майно або інших правовстановлюючих документів, а тому просив задовольнити його вимоги.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2015 року позов прокурора задоволено та ухвалено: визнати право власності за Державою Україна в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України в Дніпропетровській області на базу відпочинку, яка складається з: літ. А - будинок відпочинку, загальною площею 67,1 кв.м.; літ. Б - будинок відпочинку, загальною площею 58,0 кв.м.; літ. В - навіс (тимчасовий); літ. Г - літній душ (тимчасовий); літ. Д - вбиральня (тимчасова); літ. К - колодязь; № 1, 2, І - огорожа, замощення, яка розташована на земельній ділянці, площею 2173 кв.м., у фактичному користуванні та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та припинити право власності ОСОБА_2 на зазначене нерухоме майно.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Орендне підприємство «Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів» було приватизоване шляхом викупу та перетворено у Колективне підприємство «Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів», правонаступником прав та обов'язків якого стало Закрите акціонерне товариство «Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів» (далі - ЗАТ «Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів») відповідно до договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу №19 від 10 грудня 1993 року та акту приймання-передачі державного цілісного майнового комплексу від 27 січня 1994 року.

Актом оцінки вартості майна орендного підприємства «Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів» від 24 листопада 1993 року зі статутного фонду господарського товариства було вилучено державний житловий фонд вартістю 4102 тис. крб., у тому числі база відпочинку, розташована за адресою: АДРЕСА_1 інв. №№15, 16 (а.с. 10).

Пунктом 3 Додаткової угоди № ДС-12/05 від 10 грудня 1993 року про внесення змін та доповнень до договору оренди державного майна Дніпропетровської фабрики нетканих матеріалів № Д-1669 від 08 грудня 1992 року було визначено, що об'єктами, які не підлягають викупу орендарем, є житловий будинок та база відпочинку, розташована за адресою: АДРЕСА_1. А 21 листопада 2007 року між ЗАТ «Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі продажу бази відпочинку, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19.07.2011 року по цивільній справі № 2-4162/11, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 травня 2012 року, позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області було задоволено в повному обсязі - визнано недійсним договір купівлі-продажу від 21 листопада 2007 року № 6987 бази відпочинку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, укладений між ЗАТ «Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів» та ОСОБА_2; а також зобов'язано ОСОБА_2 повернути, а ЗАТ «Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів» прийняти на баланс вказаний об'єкт державної власності за актом приймання-передачі (а.с. 24).

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою реєстрації речових прав на вказане нерухоме майно за Державою Україна в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області для можливості здійснення його продажу, Регіональне відділення, у відповідності з нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року за № 703, 15 квітня 2013 року звернулось до Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області із заявою (реєстраційний № 846926) про державну реєстрацію права державної власності на будівлю бази відпочинку та відповідним пакетом документів, надавши в якості підстави для проведення державної реєстрації права власності рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19.07.2011 року по цивільній справі № 2-4162/11.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Згідно вимог підпункту 10 п. 26 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703, документами що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Рішенням державного реєстратора від 07 травня 2013 року № 2148330, Реєстраційна служба Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області відмовила Регіональному відділенню у державній реєстрації права державної власності на базу відпочинку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, зазначивши, що подані документи не відповідають вимогам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, що підтверджується копією рішення про відмову у державній реєстрації права та їх обтяжень (а.с. 22).

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі.

Оскільки в судовому засіданні відповідно до приписів ч. 3 ст. 61 ЦПК України знайшов своє підтвердження факт того, що ОСОБА_2 не мав права набувати право власності на базу відпочинку, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2011 року, а Регіональне відділення Фонду державного майна України позбавлено можливості у державній реєстрації права власності у зв'язку з відмовою у такій реєстрації державним реєстратором, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про незаконість рішення суду у зв'язку з тим, що йому не належить право власності на спірне нерухоме майно та він його не оспорює, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки як вбачається з інформацйійної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19 січня 2015 року відповідач є власником цього майна, незважаючи на те, що його право власності припинено за рішенням суду та зобов'язано останнього повернути це майно до ЗАТ «Дніпропетровська фабрика нетканних матеріалів» як об'єкт державної власності, а Регіональне відділення Фонду державного майна України в Дніпропетровській області позбавлено можливості зареєструвати право власності у зв'язку з відмовою держреєстратора у вчинені цієї дії

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для скасування чи зміни рішення суду

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що при розгляді справи, судом першої інстанції були виконані всі вимоги процесуального закону, всебічно перевірено обставини, спір вирішено у відповідності з нормами матеріального права. Рішення є обґрунтованим, з повним відображенням обставин, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними. Отже апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді