Провадження № 4-с/761/137/2015
У Х В А Л А

Іменем України

23 червня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Паночко О.М.

за участю представника скаржника: Рехта П.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві скаргу Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив - ГК «Промінь» на постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві Аметова Асана Османовича про повернення виконавчого документа стягувачеві, -

В С Т А Н О В И В:

30 квітня 2015 року до суду надійшла зазначена скарга.

В скарзі скаржник просить: зобов'язати державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві Аметова Асана Османовича усунути допущені порушення прав заявника; визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця від 19.12.2014 року про повернення виконавчого документа стягувачеві по виконавчому листу від 11.09.2014 року, а виконавчий лист повернути у ВДВС Шевченківського РУЮ для подальшого виконання.

Свою скаргу скаржник обґрунтовує тим, що державним виконавцем після відкриття виконавчого провадження не проводились виконавчі дії, спрямовані на виконання рішення суду, тому заявник не погоджується із постановою від 19.12.2014 року.

Крім того, державний виконавець не направляв постанову про відкриття виконавчого провадження боржнику в порушення норм Закону України «Про виконавче провадження» та не наклав арешт на майно боржника, хоча заявник у заяві просив про це.

В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав та просив її задовольнити в повному обсязі.

Суб'єкт оскарження належним чином був повідомлений про час та місце слухання скарги, але в судове засідання не з'явився, заперечень чи пояснень не направив. А тому враховуючи скорочені строки розгляду скарги, суд продовжив розгляд скарги у відсутність суб'єкта оскарження. Водночас до суду надійшла копія виконавчого провадження із проханням слухати справу у відсутність державного виконавця.

Вислухавши представника скаржника, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги за наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 11.09.2014 року Шевченківський районний суд м.Києва видав виконавчий лист у справі №761/901/14-ц, провадження №2/761/2094/2014 про стягнення з ОСОБА_3 на користь Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив ГК «Промінь» суми заборгованості в розмірі 1 253,00 грн., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 54,74 грн., пеня 68,80 грн., судовий збір в сумі 229,40 грн., а всього 1 606,94 грн.

26.09.2014 року заявник звернувся до ВДВС Шевченківського РУЮ в м.Києві із заявою про примусове виконання рішення суду.

Також в заяві представник просив накласти арешт на майно боржника ОСОБА_3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

29.09.2014 року державний виконавець органу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві виніс постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого листа (ВП № 44886087).

В цей же день державний виконавець підготував супровідний лист про направлення постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику та стягувачеві.

З копії виконавчого провадження вбачається, що державний виконавець для з'ясування майнового стану боржника направляв запити, а саме: щодо наявності рухомого майна - транспортні засоби не зареєстровано, щодо наявності відкритих рахунків у банківських установах - відомості відсутні, щодо боржника, як особи, яка отримує пенсію - інформацію не знайдено, щодо боржника, який працює за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи - відомості відсутні.

В грудні 2014 року державний виконавець склав акт з якого вбачається, що при виході за місцем проживання боржника не було виявлено майно, яке належить на праві власності боржнику, так як двері були зачинені.

19.12.2014 року державний виконавець ВДВС Шевченківського РУЮ Аметов А.О. виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на тій підставі, що заходи щодо виявлення майна належного боржникові виявились безрезультатними, а саме: в ході проведення виконавчих дій встановлено: згідно відповіді ДПС Шевченківського району м.Києва та ПФУ, з'ясовано, що боржник на обліку не перебуває, що робить неможливим направлення виконавчого документа для стягнення боргу із заробітної плати чи пенсії; боржник до відділу не з'являється, відомості про сплату боргу не надає, підтвердження про отримання боржником постанов виконавчого провадження відсутні; виходом державного виконавця за адресою, потрапити до квартири неможливо, двері ніхто не відчиняє; згідно повідомлення УДАІ м.Києва рухоме майно за боржником на праві власності не зареєстровано.

Крім того в постанові зазначено, що враховуючи вимоги статті 57 Закону України «Про виконавче провадження», а саме те, що арешт на майно боржника накладається державним виконавцем у межах суми стягнення за виконавчим документом, робити запити до реєструючих органів, про належне боржнику рухоме та нерухоме майно не виявляється доцільним, оскільки його вартість буде значно перевищувати суму боргу за виконавчим документом, тому керуючись п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець постановив повернути стягувачу виконавчий лист №761/901/14-ц виданий 11.09.2014 року Шевченківським районним судом м.Києва.

Як було встановлено в судовому засіданні, заявник, що є стягувачем в даному виконавчому провадженні постанову від 19.12.2014 року не отримував. Державним виконавцем не були надані докази отримання заявником оскаржуваної постанови. В судовому засіданні не було встановлено пропущення заявником строку на звернення до суду із скаргою.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з преамбулою, Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення) (ст.1 Закону України «Про виконавче провадження»).

У відповідності із ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частина 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначає повноваження державного виконавця у процесі здійснення виконавчого провадження.

Боржник у відповідності з ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» зобов'язаний утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

У заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження (ч.3 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження»).

У постанові згідно з ч.2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові (ч.5 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження»).

Державний виконавець не надав суду доказів, що він у відповідності з вимогами ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» направляв боржнику та стягувачу копії постанови про відкриття виконавчого провадження.

Представник заявника - стягувача в даному виконавчому провадженні пояснив, що вони не отримували постанову про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, зокрема, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (п.2 ч.1 ст.47 Закону України Про виконавче провадження»).

Про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт (ч.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження»).

Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом (ч.4 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частина 2 статті 387 ЦПК України визначає, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

В судовому засіданні встановлено, що державний виконавець в порушення приписів Закону України «Про виконавче провадження» не направив копію постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику та стягувачеві, не було направлено боржнику викликів для можливості з'явитись до державного виконавця та надати докази належного виконання рішення суду, боржнику не направлялись вимоги щодо виконання рішення суду. Крім того, державний виконавець ніяким чином не відреагував на прохання стягувача про накладення арешту на майно боржника, не було зроблено запитів щодо наявності у боржника нерухомого майна.

Повертаючи виконавчий лист стягувачу та не провівши в повному обсязі виконавчі дії, державний виконавець позбавляє заявника передбаченого діючим законодавством права на виконання рішення суду. Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено, що державний виконавець здійснив не всі можливі заходи щодо примусового виконання рішення суду, суд приходить до висновку про скасування постанови від 19.12.2014 року.

В той же час суд не вбачає підстав для задоволення вимог скарги в частині зобов'язання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві Аметова Асана Османовича усунути допущені порушення прав заявник, оскільки це обов'язок встановлений Законом України «Про виконавче провадження» вчиняти всі можливі дії для виконання рішення суду та не порушувати прав стягувача.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст.383-385 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив - ГК «Промінь» на постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві Аметова Асана Османовича про повернення виконавчого документа стягувачеві - задовольнити частково.

Скасувати постанову від 19 грудня 2014 року державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві Аметова Асана Османовича про повернення виконавчого документа стягувачеві (ВП №44886087).

В іншій частині вимоги скарги задоволенню не підлягають.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Сторона, яка не була присутня при проголошенні ухвали, може її оскаржити протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Н.Г.Притула