Справа № 594/617/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2015 року

Борщівський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Денисової Т.С.

з участю секретаря Козар Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 6 серпня 2006 року та зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану міста Камянець-Подільського Камянець-Подільського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 681, посилаючись на те, що їх шлюб виявився невдалим. Вказала, що впродовж 3-х перших років вони проживали у її батьків, а згодом у помешканні, що належить відповідачу, по місцю служби останнього у Львівській області. За час спільного проживання відповідач не давав коштів на утримання сімї, часто скандалив, ревнував, бив її, а коли вона завагітніла, то вимушена була в листопаді 2011 року повернутися до своїх батьків. Після народження доньки 15 червня 2012 року відповідач не цікавився розвитком дитини, не надавав кошти на утримання, відвідував дочку один раз на рік. На грунті такої поведінки відповідача в них постійно виникали сварки в результаті чого вони припинили сімейні стосунки. Зазначає, що в них різні погляди на вирішення сімейних проблем, подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливими.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, в письмовій заяві просить розглядати спір у її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, подав письмове заперечення на позов, в якому просить справу розглядати у його відсутності і пояснив, що не бажає розривати шлюб. Вказує, що коли позивач завагітніла, без будь-яких пояснень залишила місце їх спільного проживання і повернулася до батьків. Після народження дитини їх стосунки відновилися, однак повернутися по місцю його служби дружина не побажала. Такі розлади в їх сім»ї вважає тимчасовими. Зазначає, що кохає дружину та доньку, бажає та робить все можливе, щоб стосунки між ними відновилися. Повністю заперечує посилання дружини на те, що він не утримує доньку та що не відвідує дочку. Не дивлячись на постійну допомогу дружині в утриманні дитини, остання за рішенням суду щомісячно отримує аліменти. Сім»ю відвідує по мірі можливості, оскільки є військовозобовязаним. Бажає щоб їх дитина проживає в повноцінній сім»ї.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти.

Сторони уклали шлюб 6 серпня 2006 року, актовий запис №681, здійснений відділом реєстрації актів цивільного стану міста Камянець-Подільського Камянець-Подільського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області (свідоцтво про шлюб серії 1-БВ № 021705).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку, Анну, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії І-ИД №157325).

Відповідно до вимог ст.112 СК України, суд з»ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Позивач судові засідання, призначені 22 червня та 6 липня 2015 року проігнорувала. До суду надійшов лист від імені позивача, підпис якої належним чином не завірений, про слухання справи у її відсутності, причини неявки позивач не вказала. .

Відповідач ОСОБА_2 в письмовій заяві заперечив усі наведені в позовній заяві обставини, посилається на необґрунтованість позовних вимог.

Будь-яких доказів, які б підтверджували наведені у поданій до суду позовній заяві обставини, позивачем надано не було. Не здобуто таких доказів і в судовому засіданні.

За відсутності доказів суд позбавлений можливості з»ясувати фактичні взаємини подружжя та встановити чи дійсно правовідносини які виникли між сторонами відповідають доводам позовної заяви, а тому суд, враховуючи вимоги ст.60 ЦПК України, вважає що в задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати у справі слід покласти на позивача.

На підставі ст.ст.21,110-112 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст.10,11,60,212 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення через Борщівський районний суд до апеляційного суду Тернопільської області, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми в залі судового засідання, в тому ж порядку з дня отримання копії рішення.

Головуючий: підпис

З оригіналом згідно.

Суддя Борщівського районного суду Денисова Т.С.