Ухвала

іменем україни

24 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Журавель В.І., Дербенцевої Т.П.,

Леванчука А.О., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання правочинів фіктивними та припинення зобов'язання, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Одеської області від 05 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з вищевказаним позовом, у якому просило в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 05 вересня 2005 року в сумі 34 235,03 грн вилучити у ОСОБА_3 та передати в заклад банку предмет застави - автомобіль ВАЗ, модель: 21099, рік випуску 2005, тип ТЗ: легковий седан, номер кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, що належить йому на праві власності, комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, звернути стягнення на зазначений вище транспортний засіб шляхом його продажу банком з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію автомобіля замість втраченого, зі зняттям його з обліку в органах ДАІ України, а також наданням банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття цього транспортного засобу з обліку в органах ДАІ України.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 05 вересня 2005 року між банківською установою та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, згідно з яким останній отримав кредит у сумі 39 719 грн, з яких 31 100 грн - на придбання автомобіля, 8 619 грн - на оплату разових страхових виплат, платежів, комісії та внесення відомостей в Державний реєстр обтяжень рухомого майна зі сплатою 21,00% річних та терміном повернення до 03 вересня 2010 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачем укладено договір застави рухомого майна, згідно з яким останній передав в заставу згаданий вище автомобіль, що належить йому на праві власності.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником кредитних зобовязань станом на 05 червня 2013 року утворилася заборгованість у розмірі 34 235,03 грн, з яких: 8 779,75 грн - заборгованість за кредитом, 12 876,86 грн - відсотки за користування кредитом, 410,53 грн - комісія, 167,89 грн - пеня.

Посилаючись на ст. ст. 16, 526,527, 530, 590 ЦК України, ст. ст. 19, 20 Закону України «Про заставу», ст. ст. 25, 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», банк просив позовні вимоги задовольнити.

Заперечуючи проти позову ПАТ КБ «ПриватБанк», у листопаді 2013 року ОСОБА_3 подав зустрічний позов, обґрунтовуючи його тим, що він не укладав ніяких договорів страхування, але банк без його згоди на виконання п. 2.1.3 кредитного договору перерахував на рахунок ТДВ «Страхова компанія «Кредо» страхові платежі на загальну суму 6 039,66 грн, зокрема платіж від 04 вересня 2006 року на суму 1 615,84 грн, платіж від 04 вересня 2007 року - 1 542,82 грн, платіж від 04 вересня 2008 року - 1 473,45 грн, платіж від 04 вересня 2009 року - 1 407,55 грн. Вважає вказані правочини фіктивними. Фактично він отримав кредитні кошти в сумі 31 100 грн, які згідно з меморіальним ордером від 08 вересня 2005 року перераховано ТОВ «Авто-технологія». Відсутність заборгованості за кредитним договором підтверджується рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 10 липня 2008 року у справі за його (ОСОБА_3.) позовом до ТДВ «Страхова компанія «Кредо», ЗАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним договору страхування наземного транспорту, яким позов задоволено та визнано недійсним договір від 05 вересня 2005 року, укладений між ним та ТДВ «Страхова компанія «Кредо». Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 15 червня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18 листопада 2010 року, у справі ПАТ КБ «ПриватБанк» до нього відмовлено у задоволенні вимог про стягнення штрафу за невиконанням умов договору застави, яким у задоволенні позову відмовлено.

Посилаючись на ст. ст. 23, 215, 216, 1167 ЦК України, ОСОБА_3 просив визнати недійсними правочини, вчинені банком з перерахування страхових платежів на загальну суму 6 039,66 грн, припинити зобов'язання за кредитним договором у зв'язку з повним його виконанням, стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на його користь моральну шкоду в розмірі 17 000 грн, витрати за проведення судово-бухгалтерської експертизи в сумі 5 402,88 грн, суму переплати за кредитним договором без врахування 1 537,20 грн у рахунок погашення тіла кредиту в сумі 3 828,87 грн (5 366,07 грн - 1537,20 грн), яка була визначена висновком судово-бухгалтерської експертизи, та зобов'язати банк направити до Котовського МРЕВ лист про дозвіл на зняття заборони про відчуження автомобіля ВАЗ 21099, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 31 жовтня 2014 року первинний позов ПАТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Визнано фіктивними всі правочини, здійсненні ПАТ КБ «ПриватБанк» з перерахування страхових платежів на рахунок ТДВ «Страхова компанія «Кредо» на виконання умов кредитного договору від 05 вересня 2005 року. Зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» провести розрахунок заборгованості за договором від 05 вересня 2005 року, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 з урахуванням визнання фіктивними правочинами перерахування банком страхових платежів на розрахунковий рахунок ТДВ «Страхова компанія «Кредо». Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 судові витрати у вигляді проведеної судово-бухгалтерської експертизи в сумі 5 402,88 грн, сплаченого судового збору в розмірі 262,32 грн. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 суму переплати за кредитним договором від 05 вересня 2005 року, яка визначена висновком судово-технічної експертизи Одеського НДІ судових експертиз Міністерства юстиції України у розмірі 3 828,87 грн. Зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» направити до Котовського МРЕВ лист про дозвіл на зняття заборони про відчуження автомобіля ВА3 21099, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_3 Рішенням апеляційного суду Одеської області від 05 березня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким первинний позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 05 вересня 2005 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3, у розмірі 34 235,03 грн згідно з договором про заставу рухомого майна від 05 вересня 2005 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3, звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль ВАЗ, модель: 21099, рік випуску 2005, тип ТЗ: легковий седан, номер кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_3, заставна вартість якого становить 36 000 грн, шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу автомобіля з іншою особою-покупцем, з встановленням ціни продажу на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, в порядку встановленому договором, та наданням банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України. Вилучено у ОСОБА_3 та передано в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» предмет застави - автомобіль ВАЗ, модель: 21099, рік випуску 2005, тип ТЗ: легковий седан, номер кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, що належить йому на праві власності, комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля. У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити рішення місцевого суду в силі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення апеляційного суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Судом установлено, що 05 вересня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, згідно з яким останньому надано кредит у сумі 39 719 грн зі сплатою 21,00% річних та терміном повернення до 03 вересня 2010 року, який складається з 31 100 грн - на придбання автомобіля, 8 619 грн - на оплату разових страхових виплат, платежів, комісії та внесення відомостей в Державний реєстр обтяжень рухомого майна.

Одночасно у забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_3 було укладено договір застави рухомого майна, за яким останній надав в заставу банківській установі автомобіль ВАЗ, 2005 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, що належить йому на праві власності.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні первинного позову ПАТ КБ «ПриватБанк» та задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із відсутності у відповідача заборгованості за кредитним договором. Зокрема, суд зазначив, що відсутність кредитної заборгованості підтверджується рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 10 липня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ТДВ «Страхова компанія «Кредо», ЗАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним договору страхування наземного транспорту, яким позов задоволено та визнано недійсним договір від 05 вересня 2005 року, укладений між ОСОБА_3 та ТДВ «Страхова компанія «Кредо», рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 15 червня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18 листопада 2010 року, у справі ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення штрафу за невиконанням умов договору застави, яким у задоволенні позову відмовлено, та висновком судово-економічної експертизи від 29 лютого 2009 року. Також суд зазначив, що оспорювані правочини є недійсними, оскільки ОСОБА_3 не укладав ніяких договорів страхування, проте банк перерахував на рахунок ТДВ «Страхування компанія «Кредо» на виконання п. 2.1.3 кредитного договору страхові платежі на загальну суму 6 039,66 грн.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про задоволення первинного позову й відмову у задоволенні зустрічного позову, апеляційний суд зазначив, що ПАТ КБ «ПриватБанк» надав кредит ОСОБА_3 у розмірі 39 719 грн, який останнім не повернутий.

Проте з таким висновком апеляційного суду погодитися не можна.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК).

Втім, на порушення вимог ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України апеляційний суд на зазначене вище уваги не звернув.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з меморіальним ордером від 08 вересня 2005 року на рахунок ТОВ «Авто-технологія» перераховано кошти в сумі 31 100 грн для придбання автомобіля.

Документи про перерахування страхових платежів в сумі 8 619 грн у матеріалах справи відсутні.

При цьому, суд не звернув уваги і на те, що договір страхування наземного транспортного засобу від 05 вересня 2005 року, укладений між ОСОБА_3 і ТДВ «СК «Кредо», визнаний недійсний рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 10 липня 2008 року (а. с. 89) і не міг бути пролонгований у порядку, передбаченому цим договором на наступні терміни, а також не перевірив, чи можуть вважатись заборгованістю за кредитним договором платежі від 04 вересня 2008 року та від 04 вересня 2009 року, які ніби-то були вчинені після набрання чинності рішенням суду.

Суд апеляційної інстанції також не перевірив і не спростував доводи ОСОБА_3 щодо розміру нарахованої пені.

Окрім зазначеного, заслуговують на увагу і доводи касаційної скарги про те, що рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 01 червня 2009 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було відмовлено у зверненні стягнення на предмет застави у зв'язку з виконанням ОСОБА_3 своїх зобов'язань перед банком. Вказане рішення в матеріалах справи відсутнє і апеляційним судом не досліджувалось.

Наведене свідчить, що апеляційний суд на порушення ч. 4 ст. 10 ЦПК України не сприяв всебічному та повному з'ясуванню обставин справи, не встановив обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи допущені судом апеляційної інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, ухвалене ним рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим відповідно до ст. 338 ЦПК України таке рішення підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 342, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 05 березня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: В.І. Журавель

Т.П. Дербенцева

А.О. Леванчук

І.М. Фаловська